Analýza trhu s bio-potravinami v České republice

Potenciál uplatnění bio-potravin české provenience
na domácích maloobchodních trzích

Potravinářská komora ČR, listopad 2010

OBSAH
1.	Úvod do problematiky
2.	Český trh s bio-potravinami
2.1.	Přehled
2.2.	Výroba bio-potravin v ČR
3.	Distribuce bio-potravin v České republice
3.1.	Počet a struktura distributorů bio-potravin
3.2.	Způsob distribuce bio-potravin uplatněný výrobci
3.3.	Uplatnění bio-potravin v maloobchodních řetězcích
3.4.	Příležitosti pro výrobce v maloobchodních řetězcích
4.	Sortiment bio-potravin na českém trhu
4.1.	Přehled produktových kategorií
4.2.	Přehled produktových kategorií bio-potravin v maloobchodních řetězcích
5.	Možnosti zvýšení poptávky po bio-potravinách
5.1.	Možnosti odbytu bio-potravin v dalších odbytových kanálech
5.2.	Možnosti zacílení na nové skupiny spotřebitelů
6.	Jak zlepšit vnímání českých výrobců bio-potravin
7.	Závěr a doporučení

1.	Úvod do problematiky1
Světový trh s bio-potravinami nadále roste. Celková světová spotřeba v roce 2008 přesáhla 50 miliard dolarů (necelý 1 bilion Kč). Za posledních osm let se světová spotřeba zvýšila více než třikrát, v roce 1999 byla jen 15 miliard dolarů. Největší kategorií zůstávají bio-ovoce a bio-zelenina, na celkových obratech se podílí 35,4 %. 

Spotřebitelská poptávka po bio-potravinách je koncentrována do Severní Ameriky a Evropy; tyto dva regiony jsou odpovědné za 97 procent světových obratů. Evropa je největším světovým trhem pro biopotraviny, její podíl přesáhl v roce 2008 51 %. Ostatní regiony, jako Asie, Latinská Amerika a Oceánie jsou významnými producenty a exportéry biopotravin. 

Evropa má největší a nejrozvinutější trh s bio-potravinami a bio-nápoji na světě s odhadovaným obratem zhruba 18 miliard eur za rok 2008. Největší objemy prodeje biopotravin zaznamenávají zejména země západní Evropy. Ve skutečnosti to jsou čtyři země (Německo, Francie, Itálie a Velká Británie), které tvoří necelých 75 % celkového obratu. Další země, jako Rakousko, Dánsko, Švédsko a Holandsko, vykazují v posledních několika letech velký nárůst obratu. 

Napříč Evropou se podíl bio-potravin na celkové spotřebě potravin a nápojů pohybuje od přibližně 6 % v Rakousku a Dánsku, 4,5 % ve Švýcarsku, ke 3,2 % v Německu a přibližně 3 % ve Švédsku. V některých hlavních evropských zemích trh s biopotravinami v letech 2005 – 2009 výrazně rostl; rychlost růstu byla více než 80 % v Norsku, 50 % v Dánsku, okolo 40 % ve Velké Británii, Belgii a Řecku, přes 35 % v Německu, přes 20 % v Itálii a Francii. Jen několik zemí zaznamenalo v tomto období nižší růst než 20 %, konkrétně Rakousko, Nizozemí, Švýcarsko, Švédsko a Portugalsko. 

Největšími bio-trhy v Evropě v roce 2008 byly Německo s obratem ve výši 5,8 miliard EUR, Velká Británie více méně stagnovala na 2,61 miliardách EUR, Francie rostla o 25 % na 2,6 miliard EUR, Itálie s 1,97 miliardami EUR a Švýcarsko s přibližně 940 miliony EUR uzavíralo „velkou pětku“. I přes finanční krizi došlo i v roce 2009 k dalšímu nárůstu trhu s biopotravinami ve většině evropských zemí. 

Největší trh ve Východní Evropě má Česká republika, v roce 2008 to bylo přibližně 68 miliard EUR, obrat na polském bio-trhu je odhadován na 30 až 35 milionů EUR. 
Nejvíce za biopotraviny utrácejí spotřebitelé ve Skandinávii a v alpských zemích. Švýcaři utratili v roce 2008 průměrně na osobu přibližně 118 eur, Dánové 105, Rakušané téměř 103 Euro. Švédové a Němci jsou dalšími v pořadí. Naopak spotřebitelé z jižní, střední a východní Evropy za bio-potraviny utrácí nejméně.

Biopotraviny se staly běžnou součástí nákupních košíků spotřebitelů po celé Evropě. Ačkoli jsou jednotlivé trhy v evropských zemích odlišné, většina z nich sdílí minimálně tři charakteristiky: 
1.	spotřeba se zvyšuje, ve většině zemí o 10 % ročně a více,
2.	růst ploch v ekologickém zemědělství zaostává za růstem spotřeby bio-potravin, v některých zemích dokonce stagnuje, a 
3.	objevuje se nová skupina zákazníků, silně oddaná zdravému a udržitelnému způsobu života (LOHAS). Tato skupina je jednou z nejdůležitějších sil podporujících růst spotřeby. 
Ačkoli se očekávalo, že díky ekonomické krizi dojde v roce 2009 celosvětově k mírnému zpomalení růstu spotřeby bio-potravin, ukázaly se obavy jako neopodstatněné. Naopak, trhy s bio-potravinami na celém světě ukázaly, že jsou vůči krizím velmi dobře adaptovatelné a vesměs si i v roce 2009 připsaly pozitivní růsty. Ve skandinávských zemích, Francii, Itálii, Německu i Rakousku spotřeba bio-potravin nadále rychle roste.  
Největší růst byl v roce 2009 zaznamenán v kategoriích čerstvých bio-potravin a fair trade produktů. Přes ekonomické zpomalení spotřebitelský zájem o fair trade výrobky nijak neochlazuje. Růst spotřeby je stimulován jednak zájmem lidí o sociální a pracovní podmínky v rozvojových zemích, jednak investicí maloobchodníků do stimulace produkce; řada evropských maloobchodních řetězců převedla celé dodavatelské řetězce některých produktů na fair trade. 

Ideální kombinací jsou tedy biopotraviny, které se mohou chlubit přidanou hodnotou surovin pocházejících ze systémů spravedlivého obchodu, a to jak v rozvojovém světě, tak i v domácím prostředí. 

Obrat a spotřeba bio-potravin na obyvatele ve vybraných evropských státech, 2008 
Země	Obrat v mld. eur	Spotřeba na obyvatele v eur	
Německo	5,8	70,5	
Francie	2,6	43,2	
Velká Británie	2,3	38,3	
Švýcarsko	0,94	118,7	
Rakousko	0,85	102,9	
Česká republika	0,068	6,5	
Zdroj: Green marketing, ZMP, FiBL, AgroMilagro

Situace v České republice
Ani v České republice nedošlo v roce 2009 k dramatickému propadu obratů s biopotravinami. Dle předběžných výsledků sběru dat pro ÚZEI autor naopak předpokládá, že obrat s bio-potravinami se v roce 2009 mírně zvýšil, řadě firem na trhu se ale dařilo natolik dobře, že jejich obraty meziročně rostly o desítky procent. 

Trh s bio-potravinami v České republice zaznamenal v letech 2005 až 2008 dramatický růst. Od roku 2005 do roku 2008 se obrat s bio-potravinami v České republice zvýšil více než 3,5krát. Přesto zůstává celková i průměrná spotřeba na osobu daleko za průměrem západní Evropy. Biopotraviny v ČR pravidelně kupuje jen malá část spotřebitelů. 

Při srovnání s ostatními zeměmi Evropy a při detailnějším pohledu na domácí nabídku se ukazuje, že český trh ještě zdaleka není nasycen a nabízí domácím výrobcům bio-potravin obrovské příležitosti. A to zejména proto, že více než polovina spotřebovaných bio-potravin je do České republiky dovážena ze zahraničí. V posledních dvou letech se ale mezi českými spotřebiteli výrazně zvyšuje poptávka po „bio-potravinách s biografií“, tedy bio-potravinách, u kterých je jasný a lehce rozpoznatelný domácí původ. Čeští spotřebitelé věří, že kvalita domácích výrobků může být stejně dobrá, nebo dokonce lepší, než kvalita dovážených potravin. Tento trend a skutečnost, že při řadě spotřebních příležitostí stále není dostupná varianta 
v „BIO“ kvalitě, nabízí českým výrobcům bio-potravin velkou příležitost.  

2.	Český trh s bio-potravinami1
2.1.	Přehled
Spotřeba biopotravin v České republice dosáhla v roce 2008 (analýza vychází z dat za rok 2008, aktuálnější data z trhu nejsou zatím k dispozici) 1,8 miliardy Kč, což je nárůst o 40 % oproti roku 2007 (+ 510 mil. Kč). 

Graf: Růst spotřeby biopotravin v ČR 2005 až 2008

Průměrná spotřeba na osobu v roce 2008 činila 176 Kč (+39 % oproti roku 2007) a biopotraviny se na celkové spotřebě potravin a nápojů podíleli 0,75 % (+36 % oproti roku 2007). 

Graf: Podíl biopotravin na celkové spotřebě potravin a nápojů v ČR 2005 až 2008

Graf: Růst spotřeby bio-potravin na obyvatele v ČR 2005 až 2008

Podíl biopotravin z dovozu na celkové spotřebě v roce 2008 zastavil v minulosti stoupající tendenci a klesl o 5 procent na 57 procent. Podíl v České republice vyrobených bio-potravin tak dosáhl podílu 43 procent. V letech 2006 a 2007 dosáhl meziroční nárůst objemu dovozu biopotravin 55 %, respektive 88 %, zatímco v roce 2008 vzrostl „jen“ o 28 %. Naproti tomu nárůst v České republice vyrobených biopotravin v letech 2006 a 2007 rostl meziročně o 42 %, respektive 47 %, ale vloni již vyletěl o 58 %.  

Je třeba si nicméně uvědomit, že řada v České republice „vyráběných“ bio-potravin obsahuje dovážené suroviny nebo se v tuzemsku pouze přebaluje. Podíl čistě českých biopotravin tak stále zůstává výrazně pod polovičním podílem. 
Přesto ale počet domácích výrobců biopotravin roste a s tím i objem české bio-produkce. Zejména v kategoriích hovězího masa, pečiva, mléka a koření je vysoký podíl domácích bio-potravin. 

Graf: Vývoj podílu bio-potravin z dovozu na celkovém obratu 2005 až 2008

Pohled na jednotlivé marketingové kanály pro bio-potraviny v roce 2008 dává jednoznačný obrázek: výrazně roste podíl nadnárodních maloobchodních řetězců na úkor všech ostatních prodejních míst s výjimkou gastronomie. 
Nejvíce bio-potravin, přesně za 1 332 mil. Kč (+ 461 mil. Kč oproti roku 2007), nakoupili v roce 2008 čeští spotřebitelé v supermarketech, hypermarketech a drogistických řetězcích. Maloobchodní řetězce tedy měly vloni podíl na trhu 74 %, 
o 6,5 % více než v roce 2007. 

V prodejnách zdravé výživy a bio-potravin utratili Češi v roce 2008 324 mil. Kč 
(+ 34 mil. Kč oproti roku 2007). „Speciálky“ měly tedy druhý největší podíl na trhu, a to 18 %, o 4,5 % méně než v roce 2007. Obrat v prodejnách zdravé výživy a bio-prodejnách vzrostl v roce 2008 meziročně jen o 11 % a výrazně zaostal za růstem celého trhu. 

Třetím největším prodejním místem jsou lékárny. V roce 2008 se v nich prodalo 
bio-potravin za 72 mil. Kč (+ 8 mil. Kč oproti roku 2007), což dává lékárnám podíl 4 % (- 1 %) na celkovém obratu. I tento prodejní kanál rostl podstatně pomaleji než celý trh, jen o 12 %.  

V nezávislých prodejnách potravin se v roce 2008 prodalo bio-potravin za 36 milionů Kč (+ 4 mil. Kč oproti roku 2007), což je podíl 2 % na celkovém trhu (- 1 % oproti roku 2007). 

Přibližně za 25 mil. Kč se prodá bio-potravin přímo na farmách či tržištích, což přímému marketingu ekologických zemědělců dává podíl na celkovém trhu ve výši 1,4 % (- 0,6 % oproti roku 2007). 

Výrazně v roce 2008 vzrostl obrat s bio-potravinami v gastronomických provozovnách, a to o celých 66 %, z 6,5 mil. Kč v roce 2007 na téměř 11 mil. Kč. Podíl tohoto prodejního místa tak vloni dosáhl 0,6 %. 

Podíl na trhu dle odbytového místa v roce 2008
Odbytové místo	mil. Kč	(%)	
Supermarkety, hypermarkety, drogistické řetězce	1 332	74	
Prodejny zdravé výživy a biopotravin	324	18	
Lékárny	72	4	
Nezávislé prodejny potravin	36	2	
Farmy a ostatní přímý prodej	25	1,4	
Gastro zařízení (restaurace, jídelny, rychlé občerstvení)	11	0,6	
Celkem	1 800	100.0	
Zdroj: Green marketing

2.2.	Výroba bio-potravin v ČR2

K 31. 12. 2009 bylo registrováno jako výrobce bio-potravin 395 subjektů, resp. 497 výrobních provozoven, z nichž však 84 provozoven tvořily pouze prodejny obchodních řetězců, které jsou registrovány z důvodu realizace dopékaní bio-pečiva či balení mléčných výrobků.

Oproti konci roku 2008, kdy bylo registrováno 345 subjektů (resp. 429 provozoven) vzrostl počet výrobců bio-potravin o 14 % (tj. 50 nových subjektů), což představuje určité zpomalení ve srovnání s 82 % nárůstem mezi roky 2007 a 2008. K zpomalení došlo zejména u výrobců vína. V roce 2009 došlo opět k mírnému zvýšení počtu výrobců v oblasti zpracování mléka, nově pak u zpracování čaje a kávy a výroby nealkoholických nápojů. 

K nejčastěji zpracovávaným bioproduktům patří, dle převažující činnosti výrobců, zpracování masa, výroba pekařských, cukrářských a jiných moučných výrobků (převážně čerstvého pečiva), zpracování mléka, výroba mléčných výrobků a sýrů a zpracování zeleniny a ovoce. V posledních letech výrazně roste počet registrovaných výrobců vína, kteří však většinou ještě s výrobou vína nezačali, jelikož jim u vinic běží přechodné období.

Výrobci bio-potravin dle druhu ekonomické aktivity v letech 2007, 2008 a 2009
 Kód	Ekonomická aktivita (dle NACE)	Počet výrobců biopotravin1)	
		2007	2008	2009	
10.1	Zpracování a konzervování masa a výroba masných výrobků	22 (39)	63 (67)	63 (69)	
10.11	Zpracování a konzervování masa, kromě drůbežího	20 (36)	49 (53)	49 (54)	
10.12	Zpracování a konzervování drůbežího masa	2 (3)	2	3	
10.13	Výroba masných výrobků a výrobků z drůbežího masa	0	12	11 (12)	
10.3	Zpracování a konzervování ovoce a zeleniny 	25 (28)	38 (41)	35 (37)	
10.31	Zpracování a konzervování brambor	3	2 (3)	2 (3)	
10.32	Výroba ovocných a zeleninových šťáv	3	6 (8)	8	
10.39	Ostatní zpracování a konzervování ovoce a zeleniny 	19 (22)	30	25 (26)	
10.4	Výroba rostlinných a živočišných olejů a tuků	0	1	3	
10.5	Výroba mléčných výrobků 	20 (25)	32 (67)	38 (92)	
10.6	Výroba mlýnských a škrobárenských výrobků	7 (10)	13 (15)	14 (16)	
10.7	Výroba pekařských, cukrářských a jiných moučných výrobků	29 (56)	40 (71)	40 (72)	
10.71	Výroba pekařských a cukrářských výrobků, kromě trvanlivých	18 (44)	28 (56)	27 (56)	
10.72	Výroba sucharů a sušenek; trvanlivých cukrářských výrobků 	10	10 (12)	11 (12)	
10.73	Výroba makaronů, nudlí, kuskusu a podobných moučných výrobků	1 (2)	2 (3)	2 (4)	
10.8	Výroba ostatních potravinářských výrobků	65 (73)	87 (96)	106 (111)	
10.81	Výroba cukru	1 (3)	3 (4)	3	
10.82	Výroba kakaa, čokolády a cukrovinek	3	7	6	
10.83	Zpracování čaje a kávy	14 (17)	14 (19)	20 (24)	
10.84	Výroba koření a aromatických výtažků	5	7	9	
10.85	Výroba hotových pokrmů	3	10	11	
10.86	Výroba homogenizovaných potrav. přípravků a dietních potravin	5	3	3	
10.89	Výroba ostatních potravinářských výrobků j. n.	34 (37)	43 (46)	54 (55)	
11.0	Výroba nápojů	22	71	96 (97)	
11.01	Destilace, rektifikace a míchání lihovin	0	2	4	
11.02	Výroba vína z vinných hroznů	17	62	77 (78)	
11.03	Výroba jablečného vína a jiných ovocných vín	0	0	0	
11.04	Výroba ostatních nedestilovaných kvašených nápojů	3	4	6	
11.05	Výroba piva	1	1	1	
11.06	Výroba sladu	1	1	1	
11.07	Výroba nealko. nápojů; stáčení minerálních a ostatních vod	0	1	7	
	Celkem	190 (253)	345 (429)	395 (497)	
1) Údaj v závorce odpovídá počtu všech provozoven.
Zdroj: Kontrolní organizace (ABCert, Biokont, KEZ); vlastní výpočty ÚZEI

Z regionálního hlediska se nejvíce výrobců bio-potravin nachází v Jihomoravském kraji (téměř třetina všech výrobců), avšak v 66 % se jedná o zpracovatele vlastních hroznů na výrobu vína (73 subjektů). Následuje kraj Středočeský se 40 výrobci biopotravin, kde je vyvážená struktura výroby bez dominující kategorie. Naopak nejméně výrobců působí v Karlovarském kraji (tj. jen 7 subjektů), přestože jde o kraj s nejvyšším podílem ekologických ploch na celkové výměře z.p. kraje (46,5 % ploch je v EZ). 

Ze získaných údajů vyplývá, že více jak polovina subjektů registrovaných jako „výrobce bio-potravin“ (téměř 55 %) svou činnost v roce 2008 ve skutečnosti vůbec neprovozovalo a to zejména z následujících důvodů:
–	běžící možné až dvouleté přechodné období po registraci (týká se zejména např. nově vstupujících vinařů)
–	nezájem spotřebitelů o zamýšlené bio-potraviny, příp. jen příležitostná výroba malého množství v sezóně.
Řada společností také uvedla, že bio-potraviny již nevyrábí, nejčastěji proto, že na trhu nenašla dostatečný zájem a jejich registrace u MZe byla během roku 2009 zrušena. 

Podíl zpracovaných bio-surovin z dovozu
Přestože informace o objemu zpracovaných bioproduktů a jejich původu nebyla vyplněna u všech respondentů, lze shrnout následující závěry:
Z rostlinných produktů se dováží zejména luskoviny a olejniny, a to z ostatních zemí EU, Rakouska a Německa (téměř veškerý zpracovaný objem) a dále suroviny, které nejsou v ČR dostupné jako rýže, skořápkové plody a sušené ovoce, semínka, čokoláda, třtinový cukr, čaje a ochucovadla či exotické produkty typu mořských řas. Dováží se však také suroviny, které by bylo možné v tuzemsku vyrábět: jedná se především o cereální směsi a dále mouky pro pekárenství dovážené z Rakouska a Německa (přičemž zhruba 40 % produkce českého bio-obilí je vyváženo do zahraničí) a ovocné složky do jogurtů dovážené z Rakouska (společnost Agrana). Důvodem je nižší cena a vyšší kvalita u dovážených produktů. Potenciál pro domácí producenty skýtá také produkce cukrové bio-řepy, která se zatím do ČR v poměrně velkém množství dováží, zpracovává a zase vyváží. 

U živočišných produktů se potvrdilo, že téměř kompletní objem hovězího masa a výrobků z něj pochází z českých ekofarem. Naproti tomu ale výrobci uzenin z více než 80 % vepřové bio-maso dováží. Zde tedy existuje velký potenciál k růstu produkce, několik domácích producentů vepřového biomasa zatím nedokáže vykrýt poptávku zpracovatelů. Také u mléka se potvrdilo, že současná domácí faremní produkce nestačí pokrýt poptávku. Dovezeno bylo přes 3 mil. litrů mléka ze Slovenska (cca čtvrtina celkového zpracovaného objemu), a to mlékárnami Olma a Ekomilk. Na druhou stranu je však část syrového mléka občas z nedostatku poptávky používána i pro konvenční výrobu. 

V rámci šetření byly zjišťovány také důvody dovozu bio-surovin ze zahraničí. Z celkového počtu 90 vyplněných dotazníků, zůstalo 56 bez odpovědi na tuto otázku a lze předpokládat, že více jak polovina z nich dovoz bio-surovin v roce 2008 nerealizovala.

Nejčastěji zmiňovaným důvodem pro nákup bioproduktů v zahraničí je dle respondentů - výrobců jejich nedostatečné množství na domácím trhu, což však zahrnuje také dovoz takových surovin, které nelze v našich podmínkách vyprodukovat. Podobně i možnost „jiné:…“ zahrnuje dovoz bio-surovin, které nelze v ČR získat jako je rýže, čaje, čokoláda apod.  Pro řadu výrobců je také důvodem pro nákup v zahraničí vazba na zahraniční mateřský podnik, kdy odebírání vlastních výrobků je pro dceřiné společnosti nutností.

Důvody dovozu biosurovin
Důvody dovozu bio-surovin	Pořadí dle četnosti odpovědí1)	
Nedostačené množství bio-produktů (surovin) na domácím trhu	46	
Nižší cena bio-produktů (surovin) v zahraničí	12	
Existující dlouhodobé odběratelsko-dodavatelské vztahy 	11	
Jiné – uveďte:	7	
Vyšší kvalita bioproduktů (surovin) ze zahraničí	4	
Lepší služby zahraničních dodavatelů (jistota a spolehlivost dodávky, dodržení podmínek)  	2	
Kratší vzdálenost od producenta / dodavatele	1	
1) Vzhledem k tomu, že byla možnost uvést až 2 důvody v pořadí dle priority, byla první odpověď násobena hodnotou (tj. váhou) 2 a druhá váhou 1.
Zdroj: Statistické šetření ÚZEI 2009

Rozsah výroby bio-potravin
V rámci šetření uvedli respondenti z řad výrobců biopotravin celkový obrat v roce 2008 ve výši přibližně 963 mil. Kč. Jedná se o obrat 80 subjektů (viz. 
). V tomto obratu jsou však zahrnuty také obraty společností, které pouze nakoupené bioprodukty přebalují do spotřebitelského balení (tj. včetně dovozu ovoce a zeleniny a jejího balení, dovozu zahraničního zboží a jeho značení českým logem apod.). Po vyloučení obratu za tuto spíše distributorskou činnost dosahoval rozsah české výroby odhadem okolo 800 mil. Kč.  

Z pohledu rozsahu výroby (tj. obratu za bio-potraviny) jsou nejčastějšími kategoriemi podniky s obratem 100 až 300 tis. Kč, 500 až 750 tis. Kč a 3 až 5 mil. Kč. Při srovnání výše obratu dominuje jednoznačně kategorie podniků s obratem nad 100 mil. Kč, kdy 4 firmy realizují více jak 57 % celkového objemu výroby bio-potravin v ČR (jedná se o PRO-BIO, obchodní společnost s r.o., Country Life s.r.o., OLMA, a.s. a RACIO, s.r.o.). 

Struktura výrobců dle velikosti obratu za bio-potraviny v roce 2008
Kategorie obratu 	Počet výrobců bio-potravin	Obrat prodeje bio-potravin	
	(abs.)	(%)	(abs. v tis. Kč)	(%)	
do 10 tis.	4	5,00	10	0,00	
< 10 tis. až 100 tis.	7	8,75	566	0,06	
< 100 tis. až 300 tis.	10	12,50	1 995	0,21	
< 300 tis. až 500 tis.	3	3,75	1 215	0,13	
< 500 tis. až 750 tis.	9	11,25	5 611	0,58	
< 750 tis. až 1 mil.	5	6,25	4 496	0,47	
< 1 mil. až 2 mil.	7	8,75	9 257	0,96	
< 2 mil. až 3 mil.	8	10,00	19 368	2,01	
< 3 mil. až 5 mil.	9	11,25	36 671	3,81	
< 5 mil. až 10. mil.	6	7,50	44 855	4,66	
< 10 mil. až 20 mil.	2	2,50	29 350	3,05	
< 20 mil. až 30 mil.	3	3,75	72 832	7,57	
< 30 mil. až 50 mil.	1	1,25	39 400	4,09	
< 50 mil. až 100 mil.	2	2,50	143 376	14,89	
nad 100 mil.	4	5,00	553 682	57,51	
Celkem	80	100,00	962 684	100,00	
Zdroj: Statistické šetření ÚZEI 2009

Pokud srovnáme výrobce dle obratu, který realizovali pouze na tuzemském trhu, pak získáme mírně odlišné pořadí. Patnáct největších výrobců v roce 2008 je uvedeno níže (viz. Chyba! Nenalezen zdroj odkazů.). Je třeba zdůraznit, že u dvou prvních subjektů fungujících jednak jako výrobce, tak distributor – velkoobchod byl zahrnut při srovnání veškerý jejich obrat z důvodu nemožnosti odlišit obrat za vlastní výrobu a za distribuci hotových výrobků.

Seznam 15 největších výrobců bio-potravin dle obratu na českém trhu v roce 2008
Pořadí 	Název společnosti1)	Obor výroby	
1.	PRO-BIO, obchodní společnost s r.o.	Obilniny, těstoviny, polotovary, mlýnské výrobky	
2.	Country Life s.r.o.	Obilniny, těstoviny, pečivo	
3.	OLMA, a.s.	Mléko a mléčné výrobky	
4.	Biopark, s.r.o.	Hovězí maso	
5.	Štěrba Jan, Ing.	Ovoce a zelenina	
6.	Čerozfrucht s.r.o.	Ovoce a zelenina	
7.	bio nebio s.r.o.	Trvanlivé pečivo, cereálií směsi, polotovary…	
8.	Mlékárna Valašské Meziříčí, spol. s r.o.	Mléko a mléčné výrobky	
9.	Sklenář Josef	Maso a uzeniny	
10.	Emco spol. s r. o.	Cereálií směsi	
11.	Sluneční brána, s.r.o.	Biopark, s.r.o.	
12.	Racio, s.r.o.	Trvanlivé pečivo	
13.	Maštalíř Vladimír - St. Pierre	Výrobky z kozího mléka	
14.	LACRUM Velké Meziříčí, s.r.o.	Mléko a mléčné výrobky	
15.	Lifefood Czech Republic s.r.o.	Ostatní potraviny (pomazánky, cukrovinky,…)	
1) Pořadí výrobců je uvedeno dle obratu prodeje realizovaného pouze na českém trhu (tj. bez obratu exportu). Navíc je zahrnut celkový obrat za biopotraviny i u společností, které provozují výrobu a distribuci biopotravin současně (např. PRO-BIO, obchodní společnost s r.o., Country Life s.r.o. příp. Čerozfrucht s.r.o. aj.).
Zdroj: Statistické šetření ÚZEI 2009; ročenka Český trh s biopotravinami 2009 (Green marketing)

Z pohledu významu výroby biopotravin lze konstatovat, že do výroby bio-potravin se postupně pouští nejen „bio specialisté“, ale také střední a velké potravinářské firmy. Z průzkumu ÚZEI mezi výrobci totiž vyplývá, že u více jak poloviny (54 %) aktivních výrobců se podíl bio-potravin podílí na jejich celkovém obratu méně než 5 %. Pouze 16 % výrobců uvedlo, že podíl bio-potravin na jejich celkovém obratu je vyšší než 90 % (viz. Chyba! Nenalezen zdroj odkazů.). Z velkých výrobců se do výroby bio-potravin v posledních letech zapojili například výrobci pečiva (United Bakeries, Penam – oba však s výrobou bio-pečiva v roce 2010 skončili), přibývá výrobců mléčných (Lacrum Velké Meziříčí) i masných bio-výrobků (Kostelecké uzeniny, skupina Schneider) a potěšitelný je také vstup na bio-trh potravinářské firmy Hamé. 

Struktura výrobců dle podílu obratu za bio-potraviny na jejich obratu, 2008
Kategorie – podíl na celkovém obratu 	Počet výrobců biopotravin	Obrat za prodej bio-potravin	
	(abs.)	(%)	(abs. v tis. Kč)	(%)	
do 1 %	29	36,25	48 932 	5,08	
1,1 až 5 %	14	17,50	188 338	19,56	
5,1 až 10 %	6	7,50	13 371	1,39	
10,1 až 20 %	4	5,00	10 050	1,04	
20,1 až 30 %	2	2,50	4 400	0,46	
30,1 až 40 %	3	3,75	120 000 	12,47	
40,1 až 50 %	1	1,25	350	0,04	
50,1 až 60 %	1	1,25	5 200 	0,54	
60,1 až 70 %	1	1,25	133 916 	13,91	
70,1 až 80 %	2	2,50	15 500 	1,61	
80,1 až 90 %	4	5,00	103 376	10,74	
90,1 až 95 %	3	3,75	199 272	20,70	
95,1 až 100 %	10	12,50	119 978	12,46	
Celkem	80	100,00	962 684	100,00	
Zdroj: Statistické šetření ÚZEI 2009

Podíl hlavních kategorií potravin na celkovém obratu výroby
Kromě informace o celkovém obratu za bio--potraviny byl u respondentů zjišťován také podíl hlavních kategorií potravin na tomto objemu výroby (dle mezinárodní klasifikace výrobků CPA, viz. příloha). Níže uvedené výsledky odpovídají celkovému obratu ve výši cca 873 mil. Kč (tzn. u 10 % obratu nebyla vyplněna kategorie vyrobených potravin). 

Dle zjištěných údajů dosáhla největší objem výroby kategorie „Mléka a mléčných výrobků“ (cca 220 mil. Kč, tj. 25 % celkového obratu výroby), následovaná kategorií „Pekařské výrobky“ zahrnující pekařské a cukrářské výrobky čerstvé i trvanlivé a ostatní moučné výrobky s podílem 22 % (cca 188 mil. Kč) Třetí kategorií byla kategorie „Ostatní zpracované potraviny“ (cca 162 mil. Kč), a v rámci ní zejména podkategorie „Káva a čaj“ a „Koření a aromatické výtažky“ s téměř 55 % resp. 26 % podílem. 

Podíl hlavních kategorií potravin na celkovém obratu výroby v roce 2008

Zdroj: Statistické šetření ÚZEI 2009
Je třeba vzít v úvahu, že podíly jednotlivých kategorií potravin jsou ovlivněny návratností dotazníku neboli počtem respondentů, kteří poskytli svoje údaje.

Důvody pro podnikání na bio-trhu
Nejvíce respondentů uvedlo jako důvod, proč se rozhodli podnikat v oboru biopotravin „poptávku po bio-potravinách ze strany odběratelů“, druhým nejčastějším důvodem pak bylo „osobní přesvědčení/profesionální výzva (podpora ekologického zemědělství a ochrany životního prostředí)“ a jako třetí nejčastější se v dotaznících objevovala „potřeba se diverzifikovat/odlišit od ostatních výrobců (zvýšit konkurenceschopnost)“. Další důvody byly uváděny v daleko menší četnosti. 

Hlavní důvody vstupu do výroby bio-potravin
Důvody	Pořadí dle četnosti odpovědí1)	
Poptávka po bio-potravinách ze strany odběratelů	53,5	
Osobní přesvědčení / profesionální výzva (podpora ekologického zemědělství a ochrany životního prostředí)	48,5	
Potřeba se diverzifikovat / odlišit od ostatních výrobců (zvýšit konkurenceschopnost)	39	
Zlepšení jména a prestiže firmy 	16,5	
Ekonomické důvody, tj. vyšší prodejní cena za bio-potraviny	12,5	
Vyšší kvalita bio-surovin ve srovnání s konvenčními	10	
Zvýhodněná možnost čerpat státní podpory na investice	7	
Lepší využití kapacit (zařízení, lidské zdroje, ...) 	5	
Jiné, uveďte:	4,5	
Dostatečné množství bio-suroviny na domácím trhu (snaha o zvýšení přidané hodnoty přes vlastní zpracování) 	4	
1) Vzhledem k tomu, že byla možnost uvést až 3 důvody v pořadí dle priority, byla první odpověď násobena hodnotou (tj. váhou) 2 a druhá váhou 1 a třetí váhou 0,5.
Zdroj: Statistické šetření ÚZEI 2009

Hlavní bariéry a negativa spojená se vstupem do výroby bio-potravin
Za největší bariéru vstupu do výroby bio-potravin považují respondenti „zvýšenou administrativu (certifikace, evidence apod.)“ Jako druhá nejčastější bariéra byla uvedena odpověď „není poptávka po bio-potravinách, které vyrábím/chci vyrábět“, z čehož vyplývá, že někteří výrobci mají problémy hledat pro své výrobky dostatečné uplatnění na trhu. Vypovídá to o několika věcech: jednak výrobci před spuštěním výroby dostatečně neplánují a nedělají průzkum trhu, jednak se snížila poptávka vlivem celkové ekonomické situace a finanční krize. Navíc ovšem někteří výrobci očekávali, že trh automaticky přijme jakýkoliv výrobek se značkou „BIO“. Hlavním motivem vstupu do výroby u respondentů, kteří za barieru uvedli malou poptávku po jejich zboží, bylo „osobní přesvědčení“ a „potřeba se diverzifikovat“. Naopak pokud motivem vstupu do výroby byla existující poptávka po bio-potravinách, pak respondenti jako hlavní bariéry výroby uváděli „zvýšenou administrativu“ a „nedostatek bio-surovin“.

Poměrně velkým problémem je velmi silné postavení maloobchodních řetězců. Několik výrobců si v průzkumu stěžovalo na „zalistovací“ poplatky řetězců a jejich neochotu naslouchat“ a fakt, že „(maloobchodní) řetězec má vysoké marže a špatně výrobek umisťuje na prodejně“. Velkou bariérou pro zvýšený prodej bio-potravin je také jejich „příliš vysoká cena“ v maloobchodě. 

Hlavní bariéry spojené se vstupem do výroby biopotravin
Bariéry 	Pořadí dle četnosti odpovědí1)	
Zvýšená administrativa (certifikace, evidence apod.)	44,5	
Není poptávka po biopotravinách, které vyrábím / chci vyrábět	29,5	
Vyšší provozní náklady na výrobu bio-potravin ve srovnání s konvenční výrobou	24,5	
Nedostatek bio-surovin	23	
Zdlouhavé a obtížné hledání dodavatelů bio-surovin	17	
Není oceněna dostatečně bio-produkce u odběratelů (dosahována cenová prémie za bio-potraviny nepokrývá zvýšené náklady na jejich výrobu)	16	
Nutné dodatečné investice (zařízení, oddělení výroby bio-potravin)	14,5	
Vysoké náklady na zajištění bio-surovin (náklady na dopravu / svoz)	9,5	
Chybějící znalosti / zkušenosti s výrobou biopotravin	5,5	
Nedostatečná kvalita českých bio-surovin	4	
Vysoké náklady na certifikaci	3,5	
Jiné, uveďte:	3,5	
Složité přesvědčit vedení podniku	0,5	
1) Vzhledem k tomu, že byla možnost uvést až 3 důvody v pořadí dle priority, byla první odpověď násobena hodnotou (tj. váhou) 2 a druhá váhou 1 a třetí váhou 0,5.
Zdroj: Statistické šetření ÚZEI 2009

Přes tyto bariéry a negativa odpovědělo 59 respondentů (87 %) „Ano“ na otázku: „Pokud byste měli možnost volby, vstoupili byste do výroby bio-potravin znovu?“. Jen 9 respondentů (13 %) odpovědělo ne. Pro negativní odpověď byly zmíněny následující důvody: 
–	není poptávka po bio-potravinách, které vyrábím / neprodejnost výrobku,
–	malá poptávka na trhu / nepravidelný odběr,
–	vysoké náklady při nedosažení plánovaného obratu a rozdrobení produkce, 
–	není zájem nakupovat za vyšší ceny,
–	velmi obtížné vyjednávání s řetězci,
–	neúměrné marže v bioprodejnách,
–	vysoká cena vstupních surovin, konečná vysoká cena pro zákazníky 
v obchodech - nízká kupní síla, nedostatečná podpora (reklama).

Přání a doporučení
Na otázku „Pokud byste měl/a vyslovit nějaká přání a doporučení pro zlepšení situace na českém trhu s biopotravinami, která by to byla“, uvedli respondenti z řad výrobců biopotravin následující návrhy: 
–	zajistit marketingovou podporu/masivnější reklamu BIO/lepší osvětu 
–	jednoznačně specifikovat přínosy bio potravin / intenzívní podpora 
v komunikaci těchto benefitů ze strany státu,
–	podpora odbytu domácích bio-potravin / maximálně propagovat BIO výrobky pocházející z ČR ze strany MZe a dalších orgánů,
–	odstranit přebytečnou administrativu/omezení byrokratických překážek,
–	podpořit výrobce bio-potravin (např. úlevy na daních, energiích aj.) / eliminace vysokých cen vstupů a navazujících vysokých prodejních cen,
–	finančně podpořit faremní zpracovatele regionálních produktů v prvních třech letech od spuštění výroby (např. přímé platby bio-výrobcům), 
–	zajistit lepší přístup obchodních řetězců.

3.	Distribuce biopotravin v České republice

3.1.	Počet a struktura distributorů bio-potravin2
Po výrobcích jsou druhou významnou kategorií pro rozvoj trhu s bio-potravinami distributoři neboli subjekty uvádějící biopotraviny nebo bio-produkty do oběhu včetně vývozu a dovozu bez jakéhokoli dalšího zpracování (Pozn.: za zpracování je považováno i pouhé zabalení nebo označování bio-potravin). Jedná se zejména o dovozce, regionální i celostátní distributory a velkoobchodníky. Počet distributorů vzrostl ke konci roku 2009 na 168 subjektů (resp. 184 registrovaných provozoven), z nichž zhruba 15 % (26 subjektů) realizuje taktéž dovoz ze třetích zemí. 
K 31. 12. 2008 bylo registrováno celkem 137 subjektů, resp. 151 provozoven. 

Je třeba ale zmínit, že v EZ navíc působí velký počet subjektů realizujících maloobchodní prodej (tj. obchodní řetězce, obchody zdravé výživy apod.), tyto se však dle zákona o EZ od roku 2006 nemusí registrovat. (Pozn.: registrace není vyžadována u prodejců, kteří pouze prodávají bio-potraviny konečnému spotřebiteli ve spotřebitelském balení). Odhadem se jedná o přibližně 2 000 maloobchodních prodejen potravin. V současné době jsou bio-potraviny nabízeny všemi nadnárodními maloobchodními řetězci s výjimkou prodejen Lidl (tj. cca 1 300 prodejen), některými českými družstevními prodejnami působícími pod značkou COOP (přibližně 300 prodejen), dalšími nezávislými prodejními sítěmi (např. Brněnka) a prodejnami a několika stovkami prodejen zdravé výživy a biopotravin.

Důležitým odbytovým místem pro bio-potraviny jsou v České republice také lékárny, kde spotřebitelé kupují především bio-potraviny pro děti a kojence, dětské čaje a bio doplňky stravy. Počet lékáren nabízejících bio-potraviny je odhadován na 2 000. 

Počet maloobchodníků nabízejících biopotraviny
Bioprodejny / prodejny zdravé výživy	Nezávislé prodejny	Maloobchodní řetězce	Lékárny	
300 
(odhad: zdrojem byl počet prodejen, uváděných největšími velkoobchodníky)	200
(odhad: zdrojem byl počet prodejen, uváděných největšími velkoobchodníky)	10 společností,
1 300 prodejen 
Ahold (Albert super a hypermarket), Billa, COOP, Globus, Interspar, Kaufland, Penny, Tesco
+ drogistické řetězce: dm drogerie a Rossmann	2 000 
(odhad dle počtu lékárenských sítí v ČR a počtu odběratelů některých výrobců - Hipp Czech s.r.o.)	
Zdroj: Green marketing

3.2.	Způsob distribuce biopotravin uplatněný výrobci2

K určení hlavních distribučních cest prodeje biopotravin a následnému stanovení celkové velikosti trhu (tj. objemu biopotravin nakoupenému konečnými spotřebiteli) bylo zjišťováno prostřednictvím kterých odbytových míst realizovali prodej bio-potravin na českém trhu v roce 2008 samotní výrobci, a to v členění dle jednotlivých kategorií potravin.

Specifikaci distribučních cest uvedlo celkem 80 respondentů s obratem za prodej biopotravin na českém trhu okolo 608 mil. Kč (tj. cca 14 % celkového objemu prodeje v ČR nebylo specifikováno). Z tohoto obratu (objemu výroby) mířilo zhruba 83 % přímo ke konečným spotřebitelům (tj. odhadem okolo 790 mil. Kč při uvažované průměrné 30 % obchodní marži), a to 58 % prostřednictvím maloobchodních řetězců, 20 % přes obchody zdravé výživy, 3 % přes nezávislé / neřetězcové prodejny potravin a 3 % v rámci ostatních cest jako je gastronomie, lékárny, drogerie či přímý prodej. Z detailní analýzy distribučních cest dále vyplývá, že masné výrobky jsou téměř výhradně prodávány přes maloobchodní řetězce (93 %), stejně tak 75 % masa (21 % pak jde dalšímu výrobci). Ovoce a zelenina je kromě řetězců (67 %) prodávána výrazněji (19 %) do specializovaných obchodů podobně jako nápoje (až 35 %) a pekařské, cukrářské a jiné moučné výrobky (30 %). Mléčné výrobky výrobci prodávají ze 72 % do maloobchodních řetězců, téměř 15 % směruje do velkoobchodu a 11 % do specializovaných obchodů zdravé výživy. Třetina výroby mlýnských a škrobárenských výrobků míří shodně do prodejen maloobchodních řetězců i zdravé výživy, 11 % pak do velkoobchodů a okolo 8 % jde k dalšímu zpracování. U ostatních zpracovaných výrobků je patrné vyšší zastoupení dalšího zpracování (19 %), následované prodejem do maloobchodních řetězců (32 %) a specializovaných obchodů (26 %). 

Podíl hlavních distribučních kanálů uplatňovaných výrobci bio-potravin v roce 2008

Zdroj: Statistické šetření ÚZEI 2009

3.3.	Uplatnění bio-potravin v maloobchodních řetězcích1
Maloobchodní řetězce hypermarketů a supermarketů mají na trhu s biopotravinami dominantní postavení. Přes jejich pokladny prošlo v roce 2008 74 % všech nákupů biopotravin, spotřebitelé je také v průzkumech uvádějí jako nejčastější místo nákupu biopotravin. Jejich podíl trvale roste na úkor všech ostatních prodejních kanálů s výjimkou gastronomie, která je ovšem v počátcích svého rozvoje. 

Mezi deseti největšími maloobchodníky s bio-potravinami je 9 nadnárodních řetězců. Podíl 5 největších maloobchodníků na celkovém obratu s bio-potravinami v ČR se zvýšil z 22 % v roce 2007 na 28 % v roce 2008. 

Obrat v maloobchodních řetězcích v roce 2008 výrazně rostl, což je dáno jednak značným rozšířením sortimentu bio-potravin v jejich prodejnách, uvedením vlastních maloobchodních značek, značným počtem prodejen (hypermarkety, supermarkety, diskonty a drogistické řetězce nabízí bio-potraviny v celkem téměř 1 600 prodejnách), a také umístěním jednotného „bio-regálu“ do 400 družstevních prodejen sítě COOP. 

Razantní pokrytí nabídkou bio-potravin v maloobchodních řetězcích nastalo 
s příchodem jejich privátních značek na přelomu roku 2007 a 2008. Do té doby byla nabídka omezena většinou na sortiment souhrnně označený jako zdravá výživa, který byl vystaven na jednom regálu, zpravidla na málo frekventovaném místě.

Přehled bio-potravin v maloobchodních řetězcích3
V maloobchodních řetězcích Albert supermarket, Albert Hypermarket, Billa, dm, Globus, Hypernova, Interspar, Kaufland, Penny Market, Rossmann, Žabka a Tesco, bylo v září 2010 nabízeno celkem 1 662 unikátních položek biopotravin. Zákazníci maloobchodních řetězců v září našli na jejich regálech celkem 2 432 biopotravin – celá řada výrobků je nabízena více maloobchodníky.

Společnost Lidl bio-potraviny zatím nenabízí. Nově také prodejny Žabka nabízí bio-potraviny. Vybrané prodejny tohoto řetězce nabízí 106 položek bio-potravin, vesměs od společnosti Country Life a čaje od společnosti Mediate. Nutno dodat, že ne všechny prodejny Žabky mají tak široký sortiment bio-potravin.
Vedoucí pozici v počtu nabízených biopotravin měl v září 2010 drogistický řetězec dm. Ten nabízel 488 bio-položek. S výrazným odstupem následuje Globus s 341 bio-položkami a dále pak všechny sítě hypermarketů: Interspar (319), Albert hypermarket (264), Tesco (235) a Kaufland (228). 
Supermarkety nabízí v porovnání s hypermarkety zhruba poloviční množství bio-položek: Billa (162) a Albert supermarket (136). V Žabce si mohou zákazníci zakoupit až 106 bio-položek. Vybrané družstevní prodejny Coop nabízely v září 2010 
65 biopotravin, z diskotů pak Penny Market 58 bio položek. 
Přehled maloobchodních řetězců působících v ČR s nabídkou bio-potravin
Název MO	Formát	Počet provozoven	Počet biopotravin v sortimentu	Vlastní značka biopotravin	
Albert supermarket	Supermarket	280	135	Albert bio	
Albert hypermarket	Hypermarket		240	Albert bio	
Billa	Supermarket	200	175	Naše Bio/ Ja!Naturlich 	
COOP	Supermarkety, menší prodejny	350	65	-	
Globus	Hypermarket	14	336	-	
Interspar	Hypermarkety a supermarkety	32	309	NaturPur	
Kaufland	Hypermarket	95	238	Little Bee	
Penny	Diskontní prodejna	300	58	Biostyle, BabyTime	
Tesco 	Hypermarket, supermarket, obchodní dům	141	253	Tesco Organic, Tesco BIO	
dm drogerie	Drogistický řetězec	190	488	Alverde-kosmetika	
Rossmann	Drogistický řetězec	109	56	EnerBio	
Žabka	Supermarket	100	106 (vybrané prodejny)	-	
Zdroj: Green marketing - Cenový BIOmonitor, listopad 2010

3.4.	Příležitosti pro výrobce v maloobchodních řetězcích

Maloobchodní řetězce se v České republice etablovaly jako nejdůležitější nákupní místo pro bio-potraviny. Vede k tomu několik důvodů: 
1.	čeští spotřebitelé v nich realizují okolo 80 % svých nákupů potravin
2.	vzhledem ke konkurenčnímu boji na trhu se dají bio-potraviny, obecně o desítky procent dražší než konvenční potraviny, v maloobchodních řetězcích koupit relativně nejlevněji
3.	řetězce nabízejí pohodlný nákup, možnost parkování a poměrně široký sortiment
4.	jedině maloobchodní řetězce investují do informačních a komunikačních kampaní a aktivně propagují (svoje značky) bio-potravin 

Pokud chtějí výrobci bio-potravin uspět na celostátním trhu a růst společně s růstem poptávky, spolupráce s maloobchodními řetězci je nezbytná. 

Do maloobchodních řetězců působících v České republice dnes dodává bio-potraviny na 120 dodavatelů. Jen ovšem asi 55 z nich jsou výrobci, kteří bio-potraviny v České republice vyrábí. Ostatní jsou obchodníci, kteří do řetězců vesměs dodávají zahraniční výrobky. 

Čeští výrobci se dokázali prosadit zejména v těchto kategoriích: 
-	Mléko a výrobky z mléka
-	Maso a výrobky z masa
-	Trvanlivé pečivo
-	Mlýnské a škrobárenské výrobky
-	Vejce
-	Nápoje nealkoholické

Na druhou stranu kategorie jako oleje a tuky, pivo, víno, čokoláda a cukrovinky, pomazánky a krémy, džemy, obilné nápoje, koření, pochutiny, chlazené a mražené výrobky zůstávají zatím nevyužity a výrobky se dovážejí. 

Samostatnou kapitolou zůstává kategorie dětská a kojenecká výživa. Naprosto dominantní postavení v této kategorii zaujímá společnost HiPP Czech, která ale veškerou výrobu realizuje mimo Českou republiku. Tato kategorie je nejsilněji zastoupena ve všech hypermarketech a drogistických řetězcích, také v supermarketech hraje důležitou roli. Společnost HiPP si vybudovala jedinečnou pozici, bojovat se s ní pokouší domácí výrobce Hamé. 

Výzvy pro výrobce biopotravin v maloobchodních řetězcích
Privátní značky maloobchodníků tvoří přes 30 % z nabízeného bio-sortimentu. Nabídku bio-potravin pod svou vlastní privátní značkou mají s výjimkou společnosti Globus všechny hypermarkety a supermarkety. Do výroby bio-potravin více či méně „pouštějí“ domácí výrobce. Společnosti Ahold (Albert), Tesco a REWE (Billa/Penny Market) intenzivně spolupracují s českými obchodníky a výrobci. Společnosti Interspar a dm se na druhou stranu více soustřeďují na dodávky od výrobců z „mateřských“ zemí. 

Někteří čeští výrobci bio-potravin na poptávku maloobchodních řetězců reagovali poměrně pružně a dnes jsou jejich výrobky, v privátních značkách řetězců, běžně v nabídce. Zůstává otázkou, zda výroba do privátní značky v tak malých objemech, v jakých se dnes bio-potraviny prodávají, a za podmínek, které jim maloobchodníci nabízejí, je pro výrobce dlouhodobě rentabilní a tedy udržitelná. 

Je také nutné se na tuto problematiku podívat z pohledu zákazníků: ačkoli se na první pohled zdá, že nabídka každého maloobchodníka je specifická, po bližším prozkoumání se ukáže, že vlastně několik výrobců zásobuje svými výrobky různé maloobchodníky, jen vždy výrobek zabalí do příslušné „značky“. Jak dlouho budou zákazníci tuto „rozmanitost“ trpět, se teprve ukáže. 

Ani maloobchodníci nemohou dlouhodobě zůstat apatičtí vůči volání spotřebitelů po výrobcích od českých firem z českých surovin. Výrobci by této poptávky měli využít. Důležité je ale, aby se nenechali zatlačit do situace „nejnižší cena na prvním místě“. V takovém případě totiž výsledný výrobek sice ještě splňuje podmínky pro bio-potraviny, nicméně jeho kvalita a hodnota je velmi nízká. Zákazníci toto velmi rychle poznají pouhým srovnáním s výrobky v exkluzivních řadách a přestanou 
bio-potraviny nevalné kvality kupovat. 

Doporučení
Je naprosto zásadní, aby výrobci na první místo vždy stavěli co nejvyšší kvalitu a hodnotu výrobku. Jen tak mohou doufat v dlouhodobý a udržitelný úspěch na trhu. Podbízení se obchodníkům cenou je krátkozraká strategie, která nemá šanci na úspěch.
Je také důležité budovat silné výrobní značky. Výrobci musí pochopit, že jen silné „bio“ značky jim umožní uspět na maloobchodním trhu. Výrobky v privátních značkách maloobchodníků budou vždy tvořit jen „nutný“ základ jejich nabídky bio-potravin, které budou muset, aby se odlišili, doplňovat kvalitními výrobky ve vyšších cenových úrovních. Zde je velká příležitost pro budování silných domácích značek. Vyžaduje to ovšem strategický rozhled při vytváření značky a soustavnou podporu a péči při budování její pozice na trhu. 

Příkladem výrobků domácího výrobce, který dokáže poskytnout vynikající poměr kvalita vs. cena je Biopekárna Zemanka. Vysoce kvalitní výrobky této rodinné firmy bez problémů akceptovaly všechny maloobchodní řetězce a slaví s nimi úspěch. Zákazníci nehledí na vyšší cenu, ale na atributy samotných výrobků: ruční výroba, nutriční hodnoty, absence živočišných tuků, české suroviny…a především vynikající chuť! Obchodníci tyto atributy za cenu vyšší ceny přijali zejména proto, že značka a výrobky Biopekárny Zemanka slaví úspěch i mimo tento odbytový kanál. 

Dalším dobrým příkladem, že inovace a kreativita mohou slavit úspěch, je rychlý a úspěšný nástup na trh výrobků z bio-mléka mlékárny Lacrum Velké Meziříčí. Její výrobky jsou vysoké kvality, vynikající chuti a jsou jako jediné na trhu baleny do skleněných obalů. Většina maloobchodníků je dnes s úspěchem nabízí. 

4.	Sortiment biopotravin na českém trhu1
4.1.	Přehled produktových kategorií
Kategorie Zpracované biopotraviny sice v roce 2008 snížila svůj podíl o 3,5 %, nicméně zůstala s podílem 44 % nadále největší produktovou kategorií v oblasti biopotravin na českém trhu. Kategorie Mléko a mléčné výrobky obsadila druhou příčku s podílem 22,5 %, o 1,5 % více než v roce 2007. Kategorie Nápoje drží třetí příčku s podílem 11 % (+0,5 %), Obilniny, luštěniny a ořechy společně s Ovocem a zeleninou čtvrtou (6 %), Maso a masné výrobky pátou s podílem 5,5 %, Pečivo zaujímá se 4 % šesté místo a nejmenší kategorií zůstává kategorie Byliny a koření s 1% podílem. 

Nejrychleji rostoucí kategorií v roce 2008 byla kategorie Pečivo, jejíž finanční objem vzrostl oproti roku 2007 o 324 %. Zároveň tato kategorie nejvíce zvýšila svůj podíl na celkové spotřebě z 1,5 % v roce 2007 na 4 %. Také kategorie Ovoce a zelenina vloni výrazně zvýšila svůj finanční objem, z 69 na 111 milionů korun, tedy o 61 %. 

Kategorie s největším zastoupením bio-potravin českého původu byla v roce 2008 Pečivo (96 %), další kategorií s nejvyšším zastoupením domácích bio-produktů byla kategorie Maso a masné výrobky (87 %), Mléko a mléčné výrobky a Zpracované biopotraviny měly shodně 57 %. Ostatní kategorie již měly méně než poloviční zastoupení domácích surovin.

Kategorie Zpracované bio-potraviny 
Kategorie Zpracované bio-potraviny tvoří již 4 roky největší kategorii na trhu. V roce
2008 se na celkovém obratu bio-potravin podílela 44 %, což je mírný meziroční pokles o 2,5 %. Celková hodnota této kategorie byla 804 mil. Kč, což bylo o necelých 31 % více než v roce 2007. 

Zdaleka největší podíl v této kategorii tvoří kojenecká a dětská výživa. Firma HiPP Czech, největší dovozce bio-potravin a firma s největším obratem s biopotravinami na českém trhu, má v této kategorii dominantní postavení a její výrobky nabízí většina maloobchodníků a lékáren. Bio-potraviny HiPP jsou vyráběny mimo Českou republiku. 

Konkurovat se ji před dvěma lety rozhodla firmy Hamé se svým Bio Hamánkem, do České republiky se ale vozí i další biovýrobky pro nejmenší: HERO, Martin Everst Naturkost, Humana, Probios, Holle, Sunval, Alnatura a další. Vloni také na trhu uvedla bio-mléko a dětské kaše Babio česká firma Goldim. 

Značná část balených, zpracovaných biopotravin pochází z dovozu, převážně z Itálie, Nizozemí, Německa, Francie a Velké Británie. Jedná se o tuky a oleje, omáčky, konzervované ovoce a zeleninu, rostlinné pomazánky, sladidla, slané pochutiny, ochucovadla, čokoládu a další sladkosti. 

Největšími českými bio-výrobci v této kategorii jsou Lifefood (pomazánky, sušenky), Hamé (kojenecká výživa, kečup, džem a sterilovaná zelenina) a bionebio (nakládané papriky, instantní pomazánky a směsi). 

Konzervované a nakládané potraviny nabízí především dm drogerie pod značkou Alnatura (různé omáčky na těstoviny, nakládaná zelenina, pesto, rajčatové protlaky, olivy a okurky), Rossmann (omáčky na těstoviny), SPAR a Tesco. 

Chlazené potraviny a lahůdky nabízí především společnosti Sunfood (tofu a tempeh), Vitall (tofu), Alfa BIO (tofu). Rostlinné margaríny dováží firma KaKa (Vive Bio), Country Life (Provamel, bionebio (Rapunzel), Kalma (Alsan) a další. 
I džemy se zatím stále dováží, především dm drogerie, Muhlhauser, KaperiCZ 
a Rossmann. 

Kategorie Mléko a mléčné výrobky 
Kategorie Mléko, mléčné výrobky a vejce tvořila v roce 2008 druhou největší kategorii. V roce 2008 měla kategorie podíl na českém trhu 22,5 %, její podíl se za rok zvýšil o 1,5 %. Celkově měla tato kategorie maloobchodní obrat 400 mil. Kč, což je nárůst oproti roku 2007 o 48 %. Mléčné výrobky od českých mlékáren a českých ekozemědělců tvořily 57 % (225 mil. Kč) z celkového obratu této kategorie. Je to 
o 1 % méně než v roce 2007.
Kategorie Mléko a mléčné výrobky je také druhou největší kategorií co do počtu položek v maloobchodních řetězcích. Počet výrobků v této kategorii byl v listopadu 2010 v mo-řetězcích 237, celkem se na českém trhu nabízí okolo 300 výrobků, včetně těch prodávaných jen z farem. 

Mlékárny denně zpracovávají přibližně 50 000 litrů bio-mléka, z toho dováží přibližně 20 000 litrů ze Slovenska (Olma a Ekomilk). Seznam a kapacita mlékáren, které zpracovávají bio-mléko: Bohemilk (500 litrů denně), Ekomilk (2 tisíce litrů denně), Mlékárna Valašské Meziříčí (2-3 tisíce litrů), Mlékárna Varnsdorf (10 tisíc litrů), Olma (25 tisíc litrů) a Lacrum Velké Meziříčí (10 tisíc litrů mléka denně). 

Zároveň se do České republiky dováží hotové bio-mléko a jogurty Tami ze slovenské Tatranské mlékárny, kompletní sortiment mléka a mléčných výrobků si pod svoji značkou Spar Natur*Pur dováží maloobchodní řetězec Interspar, Billa dováží některé mléčné výrobky z Rakouska (mlékárna Pinzgau Milch) jak pod značkou Ja!Natürlich, tak i Naše bio, dm drogerie dováží trvanlivé mléko značky Alnatura, z Německa se dováží výrobky mlékáren Andachser, FrankenDammer, Goldsteig, z Rakouska výrobky Alpenmilch Salzburg a kondenzované mléko Maresi. Nejvýznamnějším dovozcem mléčných biovýrobků je s výjimkou samotných maloobchodníků vyjmenovaných výše firma Bauer Bio.

Na tomto místě je nutné zmínit velmi razantní nástup Mlékárny Lacrum Velké Meziříčí do segmentu biopotravin. Společnost Lacrum Velké Meziříčí uvádí na trh prostřednictvím společnosti Aromatis řadu mléčných bio-výrobků pod značkou AMÁLKA.

Značka Amálka se nejprve objevila na syrovátkových nápojích, syrovátkových bonbonech a nápojích pro redukci váhy v kvalitě bio, kde surovinu pro tyto výrobky produkuje bavorský výrobce sušené syrovátky, společnost BMI, eG, majitel Mlékárny Velké Meziříčí. K suchým výrobkům řady Amálka ještě patří sušené bio-mléko plnotučné a polotučné.

Řada chlazených mléčných biopotravin z Mlékárny Lacrum momentálně zahrnuje několik přírodních sýrů v nejrůznějších gramážích a příchutích, včetně uzených variant, nivu, tvaroh na strouhání, máslo, jogurty a mléko. Lacrum jako první mlékárna v ČR uvedla na trhu mléčné bio-výrobky ve skleněných obalech. 

Několik menších výrobců mléčných produktů funguje přímo na ekofarmách a prodeje zajišťují především lokálně. 

Poměrně dobře se rozvíjí produkce kozích mléčných bio-výrobků, prodej je zajišťován buď přímým prodejem v místě, nebo přes bio prodejny. Mezi největší výrobce patří Dvůr Ratibořice rodiny Dobrovolných s výrobky značky DoRa, Kozí farma Březí, a několik dalších farem, prodávajících své výrobky převážně regionálně. Kozí farma 
St. Pierre pana Maštalíře dokonce začala vyrábět kozí bio-výrobky pro společnost Billa a její značku Naše bio. 

Producenti bio vajec zdaleka nestačí pokrývat růst poptávky. Jediní dva větší producenti bio vajec v Česku, Ekofarma Abatis ze Zvole u Prahy a Biofarm s.r.o. z Heroltic na Olomoucku většinu produkce prodávají do obchodních řetězců, konkrétně Hypernovy, Alberta a Billy. Další maloobchodní řetězce vejce dovážejí 
ze zahraničí (Penny). 

Kategorie Nápoje 
Kategorie Nápoje tvořila v roce 2008 třetí největší kategorii s přibližně 11% podílem na trhu biopotravin (10,5 % v roce 2007). Tato kategorie zaznamenala značný růst, konkrétně o 40 % a její celkový objem dosáhl 191 mil. Kč (136,5 mil Kč v roce 2007). Podíl bionápojů od českých výrobců se meziročně snížil o 2 % na 26 %, přesto, že celkový objem v ČR vyrobených nápojů a čajů se zvýšil z 39 mil. Kč v roce 2007 
na 50 mil Kč vloni. 

Mezi domácí výrobce biošťáv patří společnosti Vitaminátor, Olga Syrovátková-Zámecké sady Chrámce, Moštovna Lažany s.r.o., Solex Agro s.r.o., Vinselekt Michlovský a.s. (hroznový biomošt) a Tradice Bílých Karpat s.r.o. 

Poměrně oblíbené jsou kvašené nápoje kombucha, které v ČR vyrábí firmy Palisova Kombucha s.r.o a STEVIKOM s.r.o. Bio kombuchy se na trh dostávají pod značkami Country Life a Biolinie firmy PRO-BIO. Společně s Hostětinskými biomošty jsou kombuchy jediné nápoje vyráběné v ČR, které se dostaly do sortimentu maloobchodních řetězců. 

V segmentu ovocných šťáv ovšem v maloobchodu silně převažují výrobky z dovozu. Největší dovozci jsou firmy Country Life, Pro-bio, Pfanner, dm drogerie (Alnatura) a SPAR. 

Velkou sub-kategorii tvoří obilné a sojové nápoje. Do České republiky je dováží řada firem, včetně samotných maloobchodníků. Jedná se především o nápoje sojové, rýžové a ovesné.

Velmi razantně se v České republice v posledních dvou letech rozvíjí ekologické pěstování vína. Na konci roku 2007 se plochy bio-vinic pohybovaly okolo 240 ha, v polovině roku 2009 to již bylo 652,06 ha, tedy více než 2,5 krát více! Většina ploch je stále v přechodném období, nicméně již letos řada vinic poprvé přinese ekologické hrozny a tedy biovíno. Zatímco v roce 2006 v ČR fungovali čtyři výrobci biovína, 
v roce 2007 se do systému ekologického vinohradnictví přihlásilo 12 nových vinařů, na konci roku 2008 jich již bylo 39. 
V maloobchodních řetězcích ovšem silně převažují levná, dovozová bio-vína, česká biovína se prodávají přes bioprodejny, specializované vinotéky nebo přímo z farem. 

Do této kategorie patří také káva a čaj. Kávu dováží do ČR řada firem, zejména z Itálie a Německa. Rozšiřuje se nabídka bio-kávy ze systému Fair trade. 
Dominantní postavení na trhu s bio čaji má firma Sonnentor (do nedávna Sluneční brána, s.r.o.). Většina její domácí produkce bylinných a ovocných čajů je exportována buď přes rakouskou mateřskou firmu, nebo přímo do Maďarska, Polska, Slovenska a Estonska. V České republice nabízí čaje ze Sluneční brány stovky maloobchodních prodejen, včetně hyper a supermarketů. 
Černé, zelené, ovocné a bylinné bio-čaje do ČR dováží několik společností (Excellent Plzeň, Oxalis, Marksman, Tony Bennet, Mediate, Velta Plus, slovenská firma Herbex a další), čaje Alnatura dováží také dm drogerie. 

Kategorie Maso a masné výrobky 
Kategorie Maso a masné výrobky zaujímala v roce 2008 5,5 % trhu a její obrat dosáhl 97 milionů Kč. Podíl této kategorie se oproti roku 2007 významně nezměnil (6,5 % v roce 2007), celkový obrat ovšem meziročně vzrostl o 21 % z 80 
na 97 milionů Kč. Podíl bio masa a masných výrobků od českých zpracovatelů 
a ekofarmářů tvořil přibližně 87 % (84 milionů Kč) z celkového obratu této kategorie, což je oproti roku 2007 pokles o 9 %.  

Kategorii dominuje hovězí bio-maso z masných plemen skotu, chovaných na velkých podhorských ekofarmách. Bio-hovězí se prodává téměř výlučně v hyper 
a supermarketech, ve své nabídce je mají i některé bio-prodejny v Brně a Praze. V podstatě jediným dodavatelem hovězího bio-masa do maloobchodu je firma Biopark s.r.o. Vloni rozšířila svoji nabídku také o jehněčí bio-maso. 

Kuřecí bio-maso nabízí jak firma Biopark, tak také ekologická farma Abatis. Společnost Raciola Jehlička dováží bio-kuřata z Rakouska. V podstatě jediným producentem vepřového masa zůstává Biofarma Sasov u Jihlavy. 

Poměrně značně se za poslední rok rozrostla nabídka domácích bio-uzenin. Jediným nedostatkem je, že část vepřového bio-masa pochází z dovozů. Společnost Kmotr vyrábí několik druhů salámů, které prodává mimo jiné v prodejnách Penny. Svoje portfolio bio-uzenin značně rozšířila společnost Kostelecké uzeniny – salám Vysočina, šunka a párky – a nabízí je prostřednictvím řetězců Globus, Billa, Hypernova a Tesco. Lovecký bio-salám vyrábí také Krahulík - MASOZÁVOD Krahulčí, a.s. Masokombinát Plzeň vyrábí dušenou šunku, frankfurtské párky a salám Vysočina (prodávají Alber, Hypernova a Penny). Sušické uzeniny vyrábějí jemný salám a vídeňské párky. Řadu biouzenin si dováží společnost SPAR pod svoji značkou Spar Natur*Pur. 

Kategorie Obilniny, snídaňové směsi, luštěniny, semena a ořechy 
Kategorie Obilniny, snídaňové směsi, luštěniny, semena a ořechy se na celkovém obratu v roce 2008 podílela zhruba 6 %, což je stejně jako v roce 2007. Celkově se v této kategorii prodalo bio-potravin za 106 milionu Kč, což je meziroční nárůst 
o 36,7 %. 

Obiloviny (oves, jáhly, pohanku, bulgur, rýži a další) dodávají na český trh především společnosti Pro-bio, TopBio a Country Life. Exotické druhy obilnin dováží například dm drogerie (quinoa) nebo Country Life (kamut). Různé luštěninové směsi a polotovary vyrábí společnost Pro-bio (jáhelník, špaldoto, bulgur s červenou čočkou, pohanková sekaná, pohankový dezert), Country Life (polévková směs) a Hopi Popi (polévka Siesta, polévka Ó hladové já). 

Ořechy, semena a luštěniny do České republiky dováží řada firem, nejvíce Country Life, PRO-BIO, TopBio, Hopi Popi, bio nebio, Vetter Slovakia, dm drogerie, Rossmann a Tesco. 

Kategorie Pečivo a mlýnské výrobky 
Kategorie Pečivo a mlýnské výrobky zaujímala v roce 2008 4 % trhu a stala se tak jasně nejrychleji rostoucí kategorií ze všech. V roce 2007 měla tato kategorie pouze 1,5% podíl. Celkový obrat této kategorie dosáhl v roce 68 milionů Kč, což je neuvěřitelný nárůst o 324 %. Obrat biopečiva od českých výrobců tvořil 96 % z celkového obratu této kategorie, což je ještě o 5 % více než v roce 2007. Tento nárůst je způsoben především značným rozšířením výroby pečiva firmou Country Life, bionebio a Biopekárna Zemanka. Svůj podíl, i když ne značný, mají také velkopekárny Penam a United Bakeries. Kategorie bio-pečiva je tak kategorií s největším podílem českých výrobků. 

Na trhu s pekárenskými a mlýnskými výrobky v biokvalitě působí již celá řada společností (20 pekařů a 7 mlynářů). Největším zpracovatelem obilovin je firma 
PRO-BIO, obchodní společnost s r.o., provozující vlastní mlýn. Na trhu fungují další mlýny - Country Life v Nenačovicích a Biomlýn v Březníku u Třebíče. 

Z dotazování společnosti Green marketing je zřejmé, že zde existují dva typy firem. Velká skupina těch, kteří mají toto zboží jako doplněk k již stávající produkci a 
v drtivé většině bio-pečivo či bio-mlýnské výrobky tvoří maximálně 5 % jejich produkce (70 % pekařů, 71 % mlynářů) a na druhé straně jsou zde společnosti, které vyrábí téměř výhradně v bio-kvalitě (15 % pekařů, 29 % mlynářů). 

Téměř polovina pekařů (45 %) peče z hotových směsí ze zahraničí, dalších zhruba 45 % z mouky pocházející také ze zahraničí a 45 % z mouky z České republiky (respondenti mohli uvést více možností, tudíž se nejedná o 100 %). Podobná situace je i u mlynářů: 43 % vyrábí ze zahraničního obilí a 57 % respondentů vyrábí 
z českých surovin. Poměr použití zahraničních vs. českých surovin není pro české bio-mlynáře příliš povzbudivé, ovšem do budoucna může být motivací. Současně se respondenti shodli na tom, že pokud by mohli, budou vyrábět výhradně z českých surovin.

Nejvýznamnějším odbytištěm bio-pečiva jsou obchodní řetězce (hypermarkety, supermarkety a diskonty): 60 % pekařů zde prodává své produkty, logicky pak následují prodejny zdravé výživy (50 %) a ostatní nezávislý trh (45 %). Význam obchodních řetězců je však pro většinu dotázaných klíčový. 

Čerstvé pečivo v certifikované bio-kvalitě vyrábí Jizerské pekárny, Pekařství Chlebníček a pekárna Albio. Čerstvé pečivo v bio kvalitě peče i společnost Country Life, která uvedla na trh unikátní novinku – bio-pečivo z kamutové mouky.
Biopečivo z vlastních dopékáren na svých prodejnách nabízí hypermarkety Interspar. Billa vloni zařadila do své vlastní bio-značky „Naše bio“ mražené biopečivo od firmy Melites, které dopéká na svých provozovnách. Do Hypernovy, Intersparu a Tesco dodává biopečivo společnost United Bakeries. Prodejny Tesco nabízí čerstvé biopečivo od Jizerských pekáren a pekárny Mimo. 

Velký podíl v kategorii pečiva má trvanlivé pečivo. Poměrně populární je extrudované pečivo, které vyrábí především firma Racio (rýžové a špaldové chlebíčky) a firma Extrudo Bečice s.r.o. 

Trvanlivé pečivo ve formě slaných a sladkých krekrů a sušenek úspěšně pekla 
a prodávala Biopekárna Zemanka-Jan Zeman. Jejich čoko-kokosky se staly vítězem soutěže Česká biopotravina roku v kategorii pečivo. Podobné druhy bio-sušenek 
a melasek uvedla na trh také firma bio-nebio s.r.o. Společnost Pro-bio vyrábí nebo si externě zajišťuje výrobu řady pekařských výrobků (suchary, tyčinky).
Několik firem do ČR trvanlivé pečivo dováží, převážně různé druhy vaflí, sušenek 
a tyčinek (PRO-BIO, bio-nebio, Vitek Trade, Country Life a dm drogerie).  
Kategorii pečiva ovšem zatím dominuje trvanlivé druhy, které vyrábí především firma Racio (rýžové a špaldové chlebíčky), Pragosoja (grahamové a kukuřičné plátky) 
a Extrudo Bečice (Knuspi). Trvanlivé pečivo dováží od loňského roku také drogistický řetězec Rossmann. Jediné české müsli tyčinky vyrábí společnost Úsovsko (Fit), 
od letošního roku také firma Simos. 
Mezi další pekařské novinky v roce 2008 patří například Pravé hořické bio-trubičky čokoládové nebo Hamé bagety vyráběné z bio-pečiva.

Těstoviny tvoří poměrně značnou část této kategorie. Vyrábí je v České republice především společnost Pro-bio, Druid (Babiččiny nudle) a Country Life. Ze zahraničí dováží nudle firmy CanoCZ, TopBio, Pro-bio, Vitek Trade, dm drogerie, Tesco, Rossmann a SPAR. 
Největšími výrobci biomouky jsou společnosti Pro-bio, Biomlýn a Natural Kučírek. Mouku vyrábí také Country Life. V roce 2008 vstoupila na trh společnost TopBio a.s. se zaručeně českými bio-moukami, které nabízí jak do maloobchodu, tak dalším zpracovatelům, zejména pekařům. 

Značná část mouky se prodá v maloobchodním balení. V průmyslovém balení se nejvíce prodá pšeničné bio-mouky, především pro potřebu výroby těstovin a pečiva. Žitná mouka není tradiční surovinou pro potravinářské zpracování na pekařské ani těstovinářské výrobky a v České republice se proto prodává většinou prostřednictvím maloobchodů přímo spotřebitelům.

Nejvýznamnějším odbytovým kanálem pro prodej bio-mouky v České republice stále zůstává maloobchodní prodej. Zde se uplatňuje především špaldová bio-mouka. Špaldová mouka je mezi spotřebiteli bio-potravin jasně nejpopulárnější. Pro větší využití pšeničné bio-mouky budou muset výrobci dostatečně komunikovat její zdravotní a ekologické výhody, aby přesvědčili běžné uživatele pšeničné mouky. Žitná bio-mouka je zatím nejméně populární, ovšem její spotřeba soustavně stoupá. U žitné mouky je nutné názorně vysvětlit, jak mouku používat. 

Zajímavým zpestřením produktových portfolií domácích mlynářů by mohly být různé bio premixy a hotové směsi pro usnadnění přípravy těsta, jak ve velkokuchyních, tak i v domácnostech. Některé výrobky již na trh uvedli firmy Jizerské pekárny, Unimills, Labeta, Amylon a Pro-bio obchodní společnost. 

Českým pekárnám nabízí své pekařské bio-směsi některé firmy se zahraniční účastí. Firma Backaldrin s.r.o. nabízí různé druhy pekařských směsí, pekařských zlepšujících přípravků a aromatické směsi koření. Pekařské bio-směsi nabízí také firma UNIMILLS a.s. Česká firma IREKS ENZYMA s.r.o. nabízí různé směsi cereálních surovin pro výrobu celozrnného i bílého pečiva a chlebů.

Kategorie Ovoce a zelenina 
Kategorie Ovoce a zelenina se na celkovém obratu v roce 2008 podílela 6 %, což je o 0,5 % více než v roce 2007. Celkový obrat této kategorie v roce 2008 dosáhl 
111 milionů Kč, což je o 61 % více než v roce 2007. Kategorie bio-ovoce a zeleniny tak navázala na značný růst v roce 2007. Bio ovoce a zelenina z českých ekofarem tvořily přibližně 27 % z celkového obratu této kategorie, tedy o 6 % méně než v roce 2007. 

Značný nárůst spotřeby bio ovoce a zeleniny způsobila rozšířená nabídka v maloobchodních řetězcích. Prodejny Billa, Interspar, Tesco, Globus, Hypernova, Plus i Makro mají v nabídce základní sortiment bio zeleniny a exotického ovoce. 
I diskontéři Kaufland a Penny nabízí čerstvou biozeleninu. 

Mezi největší domácí producenty bio-zeleniny patří farma Abatis, Ekofarma Baucis, Ekofarma Deblín, Josef Vymětal, Farma Mlýnec, Josef Ludík, Jaroslav Mach, Karel Tachecí a Petr Weidenthaler-Biozelenina Velehrad. Hlavními odbytovými kanály pro tuto zeleninu je kromě přímého prodeje v regionu prodej přes bio-prodejny, zásilkový obchod a prodej na tržištích. 

Produkce bio-brambor je poměrně velká, chybí ovšem skladovací kapacity a schopnost zemědělců dostat brambory ve správný čas na trh v odpovídající kvalitě. 
Bio ovoce pěstuje firma Heliavita s.r.o. (meruňky, jablka, broskve a další), 
Bedřich Plíšek (jablka), Zámecké sady Chrámce (jablka, hrušky, peckoviny) 
a Ekofarma Babiny. V posledních dvou letech se výrazně rozšířily plochy sadů, chybí však kvalitní odolné odrůdy a skladovací kapacity. Velká část čerstvé produkce je prodána konečným spotřebitelům buď přímo z farmy, nebo na tržnicích. Část ovoce se vyváží do Rakouska. 

Většina čerstvého ovoce a zeleniny se dováží ze zahraničí, pro maloobchodní řetězce ji dováží především Jan Štěrba (Albert, Hypernova, Globus) a Čerozfrucht, někteří maloobchodníci dovážejí sami (Billa – Almaverde), pro obor gastronomie dováží biozeleninu firma GastroFresh. 

Sušené ovoce dováží do ČR řada společností, nejvíce Country Life, Pro-bio, TopBio, Hopi Popi, a pak samozřejmě samotní maloobchodníci – Tesco, dm, SPAR 
i Rossmann.
Firma ARDO Mochov, s.r.o. dodává do maloobchodních prodejen jednodruhovou mraženou bio-zeleninu, ale také zeleninové směsi. Podobný sortiment má také společnost Frosta. Maloobchodník Penny si dováží z Německa mraženou biozeleninu BioBio, SPAR zase vlastní značku Natur*Pur. Společnost McCain uvedla na český trh mražené hranolky. 

Kategorie Byliny, koření
Kategorie Byliny, koření je nejmenší kategorií, její podíl na celkovém obratu bio trhu tvořil v roce 2008 1 % s celkovým objemem ve výši 23 milionů Kč. Největší objem koření zpracovává a prodává firma Sonnentor. Část surovin vykupuje od českých ekozemědělců, část dováží ze zahraničí. 

Koření vyrábí také ekofarma Abrlovi z Pálavských vrchů (Pollau). Společnost Terezia Company vyrábí sypké sušené zeleninové ochucovací směsi v různých chuťových variantách pod značkou Vegi. Surovina je dovážena z Maďarska. Od loňského roku se v maloobchodě také nabízí především jednodruhové bio-koření firmy Johann Kotanyi CR s.r.o. 

Jedním z nejúspěšnějších výrobků na trhu v této kategorii je zeleninový bujón, který do České republiky dováží společnost Country Life (Wurzl) od firmy Bruno Fischer. Je prodáván ve většině bio-prodejen, stejně tak v maloobchodních řetězcích (Kaufland, Intespar, Tesco, Globus). Do dalších řetězcových prodejen dodává obdobný výrobek společnost Pro-bio. Kořenící směsi a jednodruhové koření dováží také dm drogerie (Alnatura). 

Podíl jednotlivých produktových kategorií v roce 2008
	Podíl na trhu (%)                  	Obrat (mil Kč)	
Zpracované biopotraviny	44	804	
Mléko a mléčné výrobky	22,5	400	
Maso a výrobky z masa	5,5	97	
Nápoje	11	191	
Obilniny, snídaňové směsi, luštěniny, ořechy	6	106	
Pečivo	4	68	
Ovoce a zelenina	6	111	
Byliny, koření	1,5	21	

4.2.	Přehled produktových kategorií bio-potravin v maloobchodních řetězcích3
Největší kategorií bio-potravin nabízenou v maloobchodních řetězcích byla 
v září 2010 kategorie Kojenecká a dětská výživa (340 položek, tato kategorie tvoří pětinu položek v bio-kvalitě ve všech zmíněných maloobchodních řetězcích). Jedničkou v této kategorii je neustále posilující společnost HiPP Czech. Zastoupení mají i privátní bio-značka Kauflandu Little Bee a BioHamánek od Hamé. V poslední době byly uvedeny na trh rovněž privátní bioznačky kojenecké a dětské výživy 
od Rossmann – BabyDream, Penny – BabyTime a dm – babylove. 

Na pomyslné druhé příčce je kategorie Mléko a výrobky z mléka (237 položek). 
V mléčné kategorii se v poslední době na první příčku co do regálových pozic probojovala společnost Lacrum Velké Meziříčí (55 ve všech sledovaných maloobchodních řetězcích dohromady), následovaná Olmou (52).

Třetí nejvýznamnější je kategorie Pečivo trvanlivé a pekárenské výrobky 
(233 položek). Nabídka čerstvého pečiva vypadá vedle pečiva trvanlivého jako chudý příbuzný. Přes slibný vývoj nárůstu položek této kategorie v minulosti je nabídka 
v současné době minimální. U pečiva trvanlivého je tomu naopak: je to třetí nejsilnější kategorie vůbec. Největším dodavatelem je v této kategorii dm drogerie markt (69 položek) následovaná s výrazným odstupem českými společnostmi Racio (33 pozic), Pro-Bio (26 pozic), expandující Biopekárna Zemanka (25 pozic) a Country Life (21 pozic).

Na dalších místech co do počtu položek v maloobchodních řetězcích jsou kategorie bio Nápoje nealkoholické (175 položek), Čerstvé ovoce a zelenina (88), Cukrovinky a čokoláda (83), Maso a výrobky z masa (75), Těstoviny (73), Čaje (73) a na desátém místě pak kategorie Koření a kořenící přípravky (68). 

Přehled bio-položek v kategoriích v maloobchodních řetězcích, září 2010

Doporučení:
-	Značnou příležitost na trhu nabízejí tyto produktové kategorie:
o	Nealkoholické nápoje, zejména pro děti, s přidanou (zdravotní) hodnotou
o	Mléko a výrobky z mléka: zejména sýry všeho druhu, výrobky pro děti
o	Maso a výrobky z masa: zejména kuřecí, krůtí, uzeniny
o	Konzervované a nakládané potraviny: zejména sterilovaná zelenina 
a ovoce: omáčky, polévky, ovocné zavařeniny, apod.
o	Čokoláda a cukrovinky
o	Chlazené potraviny a lahůdky: zejména pomazánky, paštiky, saláty 
a další „snack“ potraviny
o	Chlazené a mražené výrobky

5.	Možnosti zvýšení poptávky po bio-potravinách
5.1.	Možnosti odbytu bio-potravin v dalších odbytových kanálech
Nejen maloobchodní řetězce jsou vhodné pro prodej bio-potravin. Další odbytové kanály jsou z hlediska svého potenciálu zatím málo využívány, některé téměř vůbec. 

Prodejny bio-potravin a zdravé výživy
Prodejny biopotravin a zdravé výživy se na obratu s bio-potravinami v roce 2008 podílely 18 %, zákazníci v nich utratili 324 milionů Kč. Jejich celkový obrat vzrostl ze 189 milionů Kč v roce 2005 na loňských 324 milionů Kč, tedy o 71 %, zatímco celý trh za stejnou dobu vzrostl 3,5 krát. Od roku 2005 bioprodejny ztratily 19 % podílu 
na obratech trhu. 

Specializované prodejny bio-potravin a prodejny zdravé výživy nebyly schopné zachytit obrovský nárůst poptávky po bio-potravinách a profitovat z něj. Jsou sice schopné nabídnout širší a hlubší sortiment, ovšem bez adekvátní profilace. Navíc řada z nich není schopna nabídnout nákupní zážitek, po kterém spotřebitelé touží: pohodlí, klid a prostor pro výběr, znalost a angažovanost v problematice prodavačů 
a styl. 

Samozřejmě existují světlé výjimky, ale je jich velmi málo. Jejich úspěch spočívá právě v nadstandardní angažovanosti majitelů, osobním až přátelském přístupu k zákazníkům a schopnosti splnit i ta nejneočekávanější přání či potřeby s elegancí 
a stylem. 

Většina spotřebitelů dělá svůj hlavní nákup v hyper nebo supermarketech. S rostoucí nabídkou biopotravin v těchto prodejnách má málo z nich jakýkoliv důvod ještě navštívit bioprodejnu. V minulosti se bioprodejny často pyšnily především lepší kvalitou biopotravin, širokým sortimentem zboží a osobním přístupem k zákazníkům. V poslední době se ovšem první dva jmenované důvody stále více stírají, zejména pokud mají zákazníci poblíž prodejnu dm drogerie. 

Přesto tento prodejní kanál nabízí do budoucna velký potenciál, pokud se výrobci 
a obchodníci spojí a začnou realizovat nové obchodní a marketingové koncepty. V západní Evropě jsou specializovaní maloobchodníci motorem změn a nových marketingových konceptů. V České republice v tomto ohledu zatím vidíme spíše stagnaci a vyčkávání. Přestože se otevírají nové prodejny, nepřinášejí nic nového a jedinečného. Většina prodejen je menších, okolo 50 m2, umístěna na periferii městských center, bez dostatečného množství zákazníků.
Díky vzdělanému a informovanému personálu by zákazníkům měly poskytnout to, co super a hypermarkety nenabízí – poradenství, osobní přístup a služby přizpůsobené individuálním přáním zákazníka. Ty musí ovšem být doplněny o vyhledávání atraktivních lokací pro umístění prodejny, zajišťující nezbytný počet kupujících. 

V západní Evropě se úspěšně prosazují koncepty spolupráce výrobců, velkoobchodníků a specializovaných prodejen. Geografická roztříštěnost tohoto segmentu a nejednotný marketing je nahrazován společnými obchodními a marketingovými aliancemi, společným brandingem, společným nákupem a podobně. Velkoobchodníci a výrobci pro prodejce zajišťují vzdělávání, podporu v místě prodeje, jednotné promoční koncepty a podobně. 

Zákazníci specializovaných prodejen jsou nároční a vybíraví. Malé prodejny jim ale nemohou jejich požadavky na široký výběr splnit, vzhledem k nedostatku prodejního prostoru. Bioprodejny také nemají mrazící a často ani chladící boxy, přesto, že kategorie čerstvého chlazeného a mraženého zboží patří k nejžádanějším. Spolupráce na financování nákupu s výrobci či velkoobchodníky se nabízí jako řešení tohoto problému. 

Lékárny
Důležitým odbytovým místem pro biopotraviny jsou v České republice také lékárny, kde spotřebitelé kupují především kojenecké a dětské výživy, dětské čaje a bio doplňky stravy. V roce 2008 jejich podíl na celkovém obratu dosáhl 4 % 
a obratu 72 milionů Kč. 
Výhodou lékáren je jejich hustá síť a vzdělaný personál. Zákazníci v tomto nákupním místě očekávají „zdravé“ a „zdraví posilující“ produkty. Pokud chtějí výrobci v tomto segmentu uspět, musejí tomu přizpůsobit své výrobkové portfolio. 

Gastronomie a veřejné stravování

Gastronomie
Pro biosektor nabízí gastronomie enormní potenciál. Poptávka zřetelně stoupá. Někteří dodavatelé restaurací a velkoobchodníci již nabízejí bio zboží nebo mají jejich zavedení v plánu. Velikost obratu s biopotravinami ve stravování mimo domov není zatím vysoká, Green marketing jeho velikost spočítal v roce 2008 
na 10,8 milionů Kč, což je o 66 % více než v roce 2007.

Biopotraviny začínají vstupovat zejména do segmentu exkluzivní gastronomie. Biopotraviny od českých ekofarmářů a výrobců se pravidelně objevují v pražských luxusních restauracích a hotelích, jako například InterContinental, Radisson SAS Alcron, Hotel Hoffmeister, Four Seasons, Corinthia, Hilton, La Degustation Boheme Bourgeoise, Patriot, Lví dvůr, Ambiente a Palffy Palace Restaurant, Restaurant Mlýnec, Bellevue, Maze, Žofín Garden nebo TRITON Restaurant hotelu Adria. 
Mimo Prahu jsou to například restaurace Zahrada v Teplicích, Víno Restaurant Terra Libera v Příboru, Hotel Kašperk v Kašperských horách a mnoho dalších.
Průzkum v high-gastro v Praze

V roce 2008 se agentura Green Marketing zajímala o postoj vybraných luxusních restaurací v Praze k bio-potravinám. 89 % respondentů odpovědělo ano na zásadní otázku: Používá vaše restaurace v současné době některé bioprodukty či biopotraviny? Současně 74 % uvádí, že suroviny v bio kvalitě tvoří méně než 10 % 
z celkově použitých surovin pro přípravu jídel a nápojů, 88 % respondentů však hodlá tento podíl v příštích dvou letech navýšit. Bio-potraviny se jim tedy zřejmě osvědčily a hodlají je i nadále zařazovat do jídelníčku a jejich množství zvyšovat. 

Nejvíce respondenti souhlasí s tvrzením, že biopotraviny jsou ekologičtější a že jsou zdravější než konvenční potraviny. Nejmenší mírou souhlasu vyjádřili restaurace u tvrzení, že biopotraviny mají lepší kulinářskou kvalitu a že jsou žádány jejich zákazníky, i když i zde stále převažoval souhlas s tvrzením. Restaurace nakupují biopotraviny nejčastěji od distributorů či dovozců a dále z velkoobchodů 
s biopotravinami.

Z průzkumu HORECA Monitor provedeného v prosinci 2008 společnosti INCOMA Research mezi všemi druhy gastronomických zařízení a provozovatelů veřejného stravování v České republice vyplývá, že 4 % všech provozoven již bio-potraviny používají a 6 % uvažuje o jejich zavedení. V závodním stravování zajišťovaném cateringovými firmami 10 % provozovatelů používá bio-potraviny, ve zdravotnických zařízeních je to 20 %. Nižší podíl je zatím v oblasti HoReCa, 4 % hotelů a penzionů 
a 4 % restaurací již bio-potraviny používá. Ovšem v restauracích, kde průměrná cena oběda přesahuje 200 Kč, je penetrace větší, zde uvádí 13 % provozovatelů, že z bioproduktů vaří a 7 % o tom uvažuje. Ve školním stravování 9 % provozoven již biopotraviny používá; tam, kde školní stravování zajišťují cateringové firmy, dosáhl podíl dokonce 20 %. Navíc, 12 % všech školních kuchyní deklarovalo zájem biopotraviny začít používat. 

Význam segmentu gastronomie si začínají uvědomovat i výrobci a obchodníci. V oblasti zásobování restaurací a hotelů čerstvými bioprodukty zejména 
z českých biofarem se v Praze profiluje společnost Biotop. Dovozovou bio-zeleninu 
a ovoce nabízí společnost Ludvík Kacer – Gastrofresh. 
Velkoobchodník s biopotravinami společnost PRO-BIO reaguje na poptávku nabídkou více než 80 bioproduktů ve velkých gastro baleních. Nabídka je průřezem nejžádanějších položek z různých kategorií potravin využívaných v gastronomických zařízeních, od rýže, těstovin, luštěnin, obilovin, až po oleje, sladidla či džemy. Výrobky jsou baleny v praktických obalech usnadňujících manipulaci s balením 
v hmotnostech 5 kg a méně. Do nabídky jsou nově zařazeny i méně známé suroviny z oblasti zdravé výživy (bulgur, kuskus, adzuki, mungo). Na každém výrobku vyžadujícím další zpracování je uveden návod na základní přípravu včetně informací o hmotnosti po uvaření.  

Bio-certifikace gastro provozů
Nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů neřeší oblast kontroly veřejných stravovacích zařízení, která nabízí a prodávají jídla připravená z biopotravin. Některé členské státy, jako Německo, Rakousko, Francie nebo skandinávské země, se však rozhodly ve svých národních zákonech tento právní nedostatek ošetřit. Ukazuje se, že pro domácí producenty a výrobce je toto rozhodnutí velmi důležité. Restaurace, které se chtějí nabídkou bio-pokrmů chlubit, totiž sahají po domácí, často regionální nabídce a tím podporují produkci. 
Jen rok poté, co byla v Rakousku zavedena povinnost certifikace bio-provozů, funguje přes sto certifikovaných bio-restaurací a mnoho dalších se na ni připravuje. V Německu již počet certifikovaných gastronomických provozů přesáhnul dva tisíce a gastronomie se tak důležitým dílem podílí na odbytu domácích bio-produktů. Naprosto unikátní je situace v Itálii, kdy tamní zákon obecním a městským úřadům ukládá povinnost zajistit školní stravování pouze z bio-produktů. Na 900 municipalit tak denně servíruje ve školách na 1 milion pokrmů vyrobených z bio-produktů. Dokážeme si lehce představit, co toto opatření dělá pro rozvoj domácí produkce 
a výroby bio-potravin. 
S bio-certifikátem získají návštěvníci restaurací maximální důvěru v transparentnost celého dodavatelského řetězce. Ministerstvo zemědělství by si mělo uvědomit, že pokud chce zajistit bio oboru důvěryhodnost a transparentnost, certifikace gastronomických provozů dle bio-směrnic je nezbytná. 

Hromadné veřejné stravování
Veřejné stravování se stává v Evropě jedním z velmi perspektivních trhů pro biopotraviny. Mnohé z vlád si daly za cíl právě tento odbytový kanál podpořit, sílí také poptávka ze strany samotných institucí vařit z biopotravin. 

V oblasti veřejného stravování (školy, nemocnice, domovy důchodců, podnikové jídelny, armáda) je situace v České republice oproti sousedním zemím teprve v plenkách. Nicméně tento segment představuje do budoucna pro české ekologické zemědělce a výrobce bio-potravin obrovskou příležitostí. Využívání biopotravin v hromadném stravování, zejména ve školních a předškolních zařízeních, může mít dalekosáhlé pozitivní důsledky na zdraví české populace, ekonomický růst venkova a ekologizaci českého zemědělství. Zavádění biopotravin do školních a předškolních zařízení je obrovskou příležitostí v oblasti zdravého stravování dětí.

V oblasti používání bio-potravin ve školním stravování je situace v České republice zatím v počátcích, přesto se několik firem a škol o zavádění bio-potravin snaží. Mezi průkopníky patří firma Extrudo Bečice. 

Výrobci biopotravin si zatím neuvědomují potenciál veřejného stravování pro prodej svých produktů. Často jej chápou jako těžko dosažitelný trh s nízkými maržemi. V mnoha případech jediným způsobem, jak se do trhu zapojit, je dodávka velkým společnostem z oboru gastronomických služeb. Pro ty je ovšem zatím poptávka příliš malá. 

Dalším problémem může být regionální nedostupnost některých kategorií či produktů, což stěžuje stálé uspokojení široké poptávky po čerstvých produktech z regionálních zdrojů.  

Ekonomický potenciál školního stravování
Ve školním roce 2008/2009 chodilo v České republice do mateřských škol 296 000 dětí, do základních škol 822 000 žáků a na střední školy 509 500 žáků. V České republice se nachází přibližně 9 000 školních jídelen, ve kterých se denně stravuje přibližně 1 232 000 dětí: v mateřských školách všichni, na základních školách 
78 % školáků, a 58 % středoškoláků. 
Z předběžných výpočtů vyplývá, že celkový objem biopotravin by v roce 2013 při 10% podílu na celkové ceně nákupu potravin pro mateřské, základní a střední školy v České republice činil přibližně 590 milionů Kč. 
Na první pohled se zdá, že to je dostatečný objem pro to, aby se o něj firmy popraly. Pokud si ale uvědomíme, že se jedná o extrémně rozptýlenou poptávku, je nutné se zamyslet dvakrát. Ani v oblasti zásobování běžnými potravinami nefunguje v ČR jediná firma, která by byla schopna zvládnout zásobování všech školních zařízení sama. I ty největší (Vitana, Nestlé, Nowaco a další) se spoléhají na regionální velkoobchodníky a distributory. 

Mezi největší překážky zásobování institucí hromadného stravování biopotravinami patří: 
-	Nedostatečná poptávka vyplývající z
-	…nedostatečné informovanosti a osvěty odpovědných osob (vedoucí šk. jídelny,     zřizovatele škol, rodičů) a …
-	…příliš vysokých cen biopotravin, způsobených …
-	…příliš vysokými náklady na zavážení malého objemu zboží
-	Nedostatek času objíždět zařízení a nabízet bioprodukty 
-	Nemožnost vykrytí (případné) celostátní poptávky vlastními silami 
-	Neochota zavádět nové výrobky, které primárně znamenají více práce, protože…
-	…jídelny nemají dostatek pracovních sil a prostředků, aby například ručně čistili    zeleninu či brambory
-	Vyšší ceny biopotravin a nízký rozpočet na jednu porci
-	Nelze přesně stanovit cenu z důvodu sezónních výkyvů nabídek 
-	Nedostatečná informovanost a angažovanost kuchařek, rodičů, zřizovatelů škol
-	Malý výběr v nabídce dodavatelů
-	Malá pružnost dodavatelů („…pro malou MŠ nepojedou dodavatelé každý týden s menším množstvím výrobků - potřebovali by takových zařízení víc“) 
-	Žádná podpora „shora“, nedůvěra ze strany nadřízených orgánů (OŠMT, hygiena)

Stav na straně poptávky
Zavádět biopotraviny je velmi obtížné na těch zařízeních hromadného stravování, kde:
-	neexistuje osobní angažovanost vedoucí kuchyně/hospodářky
-	neexistuje osobní podpora vedení
-	neexistuje podpora rodičů/zákazníků/klientů/pacientů
-	neexistuje podpora „shora“, na úrovni zřizovatele na městském úřadě, krajském úřadě, podniku apod. 

U institucí hromadného stravování převládá ve vztahu k biopotravinám obava 
z něčeho nového, nadčasového a nevyzkoušeného. Samozřejmě přetrvává další problém: vyšší cena biopotravin ve srovnání s běžnými potravinami. Nedostatek informací a potažmo angažovanosti je dosud velkou překážkou masovějšího přijetí výhod zavádění biopotravin do zařízení hromadného stravování. Stejně tak i politická podpora konceptu je zatím nedostatečná, vzhledem k obecným výhodám, které přináší.

Zásadní pro překonání vyjmenovaných překážek je 
-	Výrobcům ukázat, že o jejich produkty je zájem a že prodávat do školních jídelen, restaurací, nemocnic, podnikových jídelen, apod. je možné. 
-	Překonat problémy s logistickými náklady a nedostatečnou nabídkou pomocí vzájemné spolupráce a sdílení zdrojů a technických prostředků. 

Co by nejvíce pomohlo
-	Větší objem a stálost objednávek
-	Možnost prodeje v dalších odbytových místech – snížení nákladů na rozvoz
-	Předem sjednané ceny a sortiment 
-	Smluvní vztah s odběrateli
-	Podpora iniciativy (snaha státu resp. školských úřadů zavádět zdravější stravování, zavádění biopotravin) ze strany nadřízených orgánů (MŠMT, Ministerstva zdravotnictví)
-	Závazné normy, které by zavedly nutnost používat biopotraviny (vyhláška o šk. stravování, spotřební koš) a tomu odpovídající finanční zdroje
-	Osvěta u kompetentních osob (vedoucí kuchyní, nákupčí, dietní sestry, šéfkuchaři, provozovatelé podnikových prodejen) 
-	Navýšit mzdové prostředky u pracovnic, které jsou ochotny nakupovat 
a připravovat čerstvé bio-produkty od místních dodavatelů, motivační složky platu
-	Propagace biopotravin u rodičů strávníků
-	Větší pružnost dodavatelů v možnostech zásobování
-	Praktické semináře pro kuchařky a vedoucí školní kuchyně

Také nezbytná infrastruktura pro místní dodavatelský řetězec není často dostupná, především chybí zpracovatelské kapacity na maso, mléko, čištění a zpracování zeleniny a ovoce, balení, skladování a efektivní distribuce. Stává se tak často, že pro zákazníka je například levnější nákup balené zeleniny ze zahraničí. 

Podmínky úspěchu
Vytvoření udržitelného dodavatelského systému bio-potravin do zařízení hromadného stravování vyžaduje splnění několika zásadních podmínek. Především se musí jednat o systémy, které jsou nejen funkční (dodají objednané biopotraviny tam, kde a kdy je po nich poptávka), ale musí být i ekonomicky udržitelné. Nemůže se jednat o jednorázový, „virtuální“ systém, který nemá předpoklady dlouhodobě a soustavně uspokojovat základní potřeby všech jeho článků. Mezi tyto potřeby samozřejmě patří ekonomická rentabilita. Neboť investice jsou vysoké (lidské, finanční i materiální zdroje, čas, energie). 
Jednotlivé gastro provozy budou samy o sobě jen těžko schopny naplnit požadavek ekonomiky zásobování, jejich potřeba nákupu biopotravin je příliš malá i u těch největších z nich. Je proto nezbytné vytvářet pro zemědělce, výrobce a obchodníky, kteří se rozhodnou instituce veřejného stravování biopotravinami zásobovat, další odbytové možnosti mimo vlastní kuchyně. 

Ideální by proto bylo vytvořit tak zvané „Bio-klastry“, které by výše uvedené nedostatky omezovaly na minimum, vytvářely potenciál pro plynulé rozšiřování prodejů biopotravin směrem od jedné instituce (například školní kuchyně) dále do dalších míst a tím zajistily funkčnost a ekonomičnost celého dodavatelského řetězce. 

Bio-klastr – „Spoluprací k rozšiřování trhu“

„Klastr, popřípadě klastry jsou regionálně umístěná uskupení navzájem propojených firem, specializovaných dodavatelů, poskytovatelů služeb, firem v příbuzných oborech, bank, přidružených institucí a organizací, které si navzájem konkurují, ale také navzájem kooperují za účelem zvýšení celkové konkurenceschopnosti, ziskovosti a postavení na trhu.“ – definice Wikipedie. 
Cílem je vytvoření modelových institucí (Bio-klastrů) v regionu či okolí.  

5.2.	Možnosti zacílení na nové skupiny spotřebitelů1
Abychom mohli přemýšlet o tom, jak a zda oslovit skupiny spotřebitelů, které bio-potraviny zatím nekupují nebo kupují jen občas a v malém množství, je nutné se podívat na to, kdo dnes biopotraviny kupuje a jak často. 

Z výsledků ročenky Shopping Monitor 2009 vyplývá, že bio-potraviny zná přes 87 % domácností. Nakupuje je 30 % domácností, přičemž pravidelně je nakupuje necelých 5 % domácnosti.

Podívejme se blíže na domácnosti, které bio-potraviny nakupují a které nikoliv.

Pouze necelých 5 % kupujících domácností nakupuje biopotraviny běžně. Ti co nakupují biopotraviny alespoň občas, tvoří dalších téměř 26 %. Dohromady tedy biopotraviny nakupuje 30 % všech českých domácností. Zbývají domácnosti, které biopotraviny nekupují. Tyto domácnosti se dále dělí na bio-potravinami nedotčené, tzn. že se s nimi ještě ani nesetkaly (12,8 %) a na ty, které se již s bio-potravinami setkaly, ale nekupují je (57 %). Z předchozího grafu je patrné, že odliv domácností proběhl směrem od občasných kupujících k „informovaným“ nekupujícím. Pokud ovšem současně klesl počet kupujících a rostla spotřeba bio-potravin, můžeme pouze konstatovat větší intenzitu nákupů u skupiny aktivních nakupujících. 

Jak vypadá socio-demografický profil jednotlivých kupujících? Dalo by se říci, že existuje spojitost mezi věkem a nakupováním biopotravin. Výrazně nadprůměrně je zastoupena nejstarší věková kategorie mezi těmi, kteří se s biopotravinami ještě ani nesetkali. Naopak mezi běžnými kupujícími bio-potravin je velmi nad-proporční skupina ve věku od 30-39 let. 

Pokud se na kupující biopotravin podíváme z pohledu vzdělání, výrazně nadprůměrně jsou mezi nakupujícími bio-potravin zastoupeni středoškoláci s maturitou. V celém vzorku tvoří 33 %, ovšem mezi těmi, kteří nakupují bio-potraviny běžně jsou zastoupeni z téměř 49 %. Nadprůměrně jsou zastoupeni mezi kupujícími bio také vysokoškoláci. Protipólem je nadprůměrné zastoupení respondentů se základním vzděláním mezi těmi, kteří se s bio-potravinami ještě nesetkali. Oproti celku je jich zde o 14 procentních bodů více. 

Členění podle počtu osob v domácnosti přináší očekávané výsledky. Více-osobové domácnosti (převážně domácnosti s dětmi) nakupují biopotraviny více než například domácnosti jedno či dvoj-osobové. Pokud tento graf porovnáme s grafem, který zobrazuje členění podle věku, pak jsou oněmi jedno-osobovými domácnostmi 
s největší pravděpodobností domácnosti důchodců. Nejedná se zřejmě o tzv. singles, kteří budou více tíhnout k biopotravinám. 

Z uvedeného členění podle příjmu zjistíme, že domácnosti, které dosahují na měsíční čistý příjem minimálně 25 tis. Kč, nakupují biopotraviny výrazně nadprůměrně (až už běžně či jen občasně). Naopak ty domácnosti, které mají příjem pod 10 tis. Kč jsou velmi nadprůměrně zastoupeny mezi domácnostmi, které se 
s bio-potravinami ještě nesetkaly.

Pohled na domácnosti podle jejich bydliště ukazuje velmi zajímavé rozložení těch, kteří biopotraviny kupují a kteří nikoliv. Velmi silnou spotřebitelskou základnu 
bio-potravin nalezneme v Praze – bydlí zde více než dvojnásobné množství těch, kteří nakupují biopotraviny pravidelně oproti běžné populaci. V okresních městech zase vysoce převyšují průměr občasní nakupující bio-potravin. V malých obcích nalezneme více domácností, které se s bio-potravinami ještě nesetkaly. 

Pokud se podíváme na místo nákupu, zjistíme, že více než 45 % domácností, které nakupují biopotraviny běžně, nakupují převážně v hypermarketech. Dá se tedy předpokládat, že zde uskuteční i většinu svých "bio-nákupů". Nakupující převážně 
v hypermarketech dominují i mezi občasnými kupujícím biopotravin. 
Občasní nakupující biopotravin se vyskytují více i mezi těmi, kteří mají jako hlavní nákupní místo diskonty. Ti, kteří se s bio-potravinami ještě nesetkali, nakupují převážně v malých prodejnách potravin. 

Shrnutí 
Profil nakupujících bio-potraviny.
Zákazníci, kteří bio-potraviny nakupují nadprůměrně, jsou vysokoškoláci či středoškoláci s maturitou, respondenti mezi 30 a 39 lety a dále domácnosti s alespoň jedním dítětem mladším 14 let. Mají měsíční čistý příjem na domácnost vyšší než 
25 tis. Kč a bydlí v Praze nebo naopak v malé obci s 1 – 4,99 tis. obyvateli. Oproti celému vzorku nakupují bio-potraviny více zákazníci s hlavním nákupním místem hypermarket.

Profil nekupujících bio-potraviny.
Jak vypadá profil domácností, které biopotraviny nekupují? Jsou to domácnosti s velmi nízkými příjmy (čistý příjem na domácnost menší než 20 tis. Kč). Dále jsou to respondenti z věkové kategorie 60-69 let a domácnosti jedno-osobové. Nejméně nakupují biopotraviny domácnosti s hlavním nákupním místem pultová prodejna 
a malá samoobsluha.

Doporučení 
Výrobcům doporučujeme, aby svoje marketingové aktivity, včetně vývoje nových výrobků, zaměřili na ty skupiny spotřebitelů, kteří patří do skupiny „aktivních“ zákazníků a do skupiny „občasných“ zákazníků. Jsou to lidé, kteří již dnes tvoří značnou část nákupů a jsou nejsnadněji náchylní k tomu, aby byli utvrzeni o správnosti svého rozhodnutí biopotraviny kupovat. Jsou také připraveni, pokud dostanou dostatečně pádné argumenty a důvody, zvýšit četnost a velikost svých nákupů. K tomu nicméně potřebují více přesvědčivých informací a argumentů o tom, jaké výhody jim osobně konzumace biopotravin přináší.

K tomu, aby výše zmíněné cílové skupiny spotřebitelů zvýšily četnost a velikost svých nákupů biopotravin, potřebují:
Produkty:
-	Výrobky, které naplní očekávání v oblasti chuti, nutriční hodnoty, původu a dalších atributů, očekávaných u biopotravin českého původu
-	Výrobky, které je přesvědčí, že jejich rozhodnutí zvolit bio variantu, bylo správné – výrobky jim poskytují nejlepší poměr hodnoty a ceny
-	Výrobky vhodné pro jakoukoli příležitost. Pro celou řadu „příležitosti“ stále na trhu chybí ať už biopotraviny českého původu, nebo biopotraviny vůbec.
Místo:
-	Zvýšit množství „míst“, kde je možné biopotraviny najít pohodlně, bez větší námahy. Mezi tato místa patří mj. restaurace, jídelny, bufety, kavárny, malé prodejny potravin, kiosky, tržnice, a mnohá další. 
-	Zjednodušit vyhledávání a nakupování, například jasným značením, blokovým umístěním, POS podporou, proškolením personálu apod. 
Komunikace:
-	Skupiny aktivních spotřebitelů bio-potravin jsou nadprůměrně vzdělaní a aktivní ve vyhledávání informací. Je zásadní, aby informace/data/zprávy/výsledky výzkumů apod., přinášející pozitiva bio-potravin a ekologického zemědělství, byly běžně dostupné v médiích.
-	Spotřebitelé biopotravin mají potřebu být ujišťováni, že jejich rozhodnutí volit biopotraviny, je pro ně správné a že přináší výhody jim a jejich nejbližším.  Bio-spotřebitelé nakupují bio-potraviny především proto, že „jsou pro ně lepší“, „pomáhají jim udržovat lepší zdraví“, „pomáhají jim vyhnout se nebezpečným chemickým látkám“, apod. Tyto výhody musejí být součástí jakékoli produktové komunikace, pokud mají mít výrobky u zákazníků úspěch. 
-	Pro komunikaci s cílovými skupinami je nutné používat vhodný jazyk a nástroje. Jazyk, kterému rozumí a nástroje, které akceptují.
-	Existují desítky studií, které jasně ukazují zdravotní výhody konzumace biopotravin. Je nutné zajistit, že výsledky budou spotřebitelům adekvátně sděleny, aby mohli dělat informovaná nákupní rozhodnutí. 
-	Je důležité sdělovat také celospolečenské výhody ekologického zemědělství, ty ale musí být vždy provázány s individuálními subjektivními potřebami spotřebitelů.
Cena:
-	Cena bio-potravin musí vždy odpovídat kvalitě a hodnotě daného výrobku. „Levné“ biopotraviny jsou pro zákazníky nevěrohodné. 
-	V místech nákupu mimo maloobchod je cena biopotravin značnou překážkou pro hromadný průnik. Je velmi těžké nabídnout konkurenceschopnou cenu při prodeji malého množství do značně diverzifikované odbytové struktury (např. školní jídelny apod.). Je proto důležité pracovat na konceptech, které tuto překážku postupně překonají, jako například vyhláškou ministerstva předepsané minimální zastoupení biopotravin v jídelníčku jídelen, apod. 

6.	Jak zlepšit vnímání českých výrobců bio-potravin 
Současná ekologická, ekonomická a finanční krize je pro bio-potraviny obrovskou příležitostí. Úspěch na trhu biopotravin podnikatelům automaticky nezajistí „logo" BIO na etiketě. Musí dojít ke změně paradigmatu, výrobci a obchodníci musí pochopit a ve svém marketingu aplikovat principy ekologického zemědělství: principy zdraví, ekologie, spravedlnosti a péče. 

V tomto smyslu přináší aktuální situace na trhu zásadní příležitosti. Dlouhodobý, férový a na důvěře založený vztah mezi dodavateli a obchodníky je naprosto zásadní pro úspěch na trhu, kde roztříštěná, nekontinuální nabídka a stále nerozvinutý dodavatelský řetězec nejsou schopny uspokojit poptávku. Maloobchodníci musí pochopit, že nákup bio-potravin je odlišný od nákupu běžných potravin a začít vytvořit trvale udržitelná a opravdová partnerství se svými dodavateli. 

Největším nebezpečím pro trh s biopotravinami je ztráta důvěry spotřebitelů. Řešením je větší ochrana před podvody prostřednictvím transparentnosti a plnou dohledatelností každého výrobku. Maloobchodníci by měli využít příležitost udržet si důvěru svých zákazníků jejich propojením s místními či regionálními zemědělci 
a výrobci.

Výrobci a obchodníci musí pomoci lidem znovu nalézt a ocenit opravdovou hodnotu jídla, vážit si rozdílů a místních specialit a řemeslného zpracování nejvyšší kvality. Maloobchodníci a potravináři mají jedinečnou příležitost postavit se do čela změn stravovacích a spotřebitelských návyků, které nás vyvedou ze současné ekologické a ekonomické krize a povedou k důstojnějšímu vztahu nás všech k celé živé přírodě a tím i lepším projevům přírody zpět k nám.

Požadavky bio-spotřebitelů se mění
Prodeje biopotravin jsou ovlivněny zvyšující se sofistikovaností spotřebitelů. Spotřebitelé dnes od biopotravin vyžadují více - stále více je zajímá etický zdroj surovin, dohledatelnost původu, uhlíková stopa, trvalá udržitelnost a společenská odpovědnost firem. 

Z toho vyplývá, že ekologicky produkované potraviny splňují očekávání veřejnosti jen zčásti. Nejdynamičtější firmy v oboru biopotravin si tyto změny spotřebitelského chování uvědomují a přijímají strategie „Bio Plus". Tyto společnosti jdou nad rámec ekologické certifikace a začínají používat vysoce etické, ekologické a trvale udržitelné podnikatelské postupy. Vyráběné bio-potraviny pak zákazníkům komunikují prostřednictvím těchto hodnot.

Bio-potraviny nabízejí mnoho výhod. Jak je sdělovat? 
Ve vysvětlování výhod bio-potravin širší veřejnosti však zbývá udělat mnoho práce, zejména v jejich vztahu ke zdraví, pohodě hospodářských zvířat, klimatickým změnám a životnímu prostředí. Ekonomická krize zvýraznila důležitost některých „jedinečných“ spotřebitelských alternativ, jako jsou místní potraviny, bezklecové chovy, fair trade, potraviny bez aditiv, GMO free, sezónní či „přírodní“ potraviny. 

Výrobci biopotravin, stejně jako obchodníci, musejí mnohem silněji než dříve demonstrovat, že principy ekologického zemědělství v sobě všechny tyto „jedinečné“ vlastnosti zahrnují. Musejí zákazníkům srozumitelně přinést soubor do sebe zapadajících výhod, které je mohou a budou motivovat a ulehčovat jejich nákupní chování. 

Tam, kde je pochopení těchto vzájemně provázaných výhod omezené, může být omezená i spotřebitelská věrnost – zejména v těžkých ekonomických časech. Ovšem ti zákazníci, kteří jsou „vzdělaní“ a výhody chápou, se stávají nebo zůstávají věrnými a oddanými nakupujícími – vědí příliš mnoho na to, aby se „vrátili zpět“. 

Pokud se nám podaří zdvojnásobit počet lidí, kteří pochopí výhody ekologického zemědělství, a důsledkem toho se stanou celoživotními spotřebiteli bio-potravin, stačí, když si každý účastník trhu udrží svůj tržní podíl a jeho obraty se zdvojnásobí.  

Marketing biopotravin? Jak na to
Principy ekologické zemědělství se pomalu ale jistě stávají normou v oblasti globálního obchodu a výroby a stále více společností se k nim hlásí. Jak ale nalézt cestu k této změně vidění světa i u nás? 

Následujících 7 principů pro efektivní marketing biopotravin pomůže výrobcům bio-potravin na jejich cestě k vytvoření udržitelného a úspěšného postavení na trhu. Principy jsou založeny na prověřených teoriích komunikace a sociálního marketingu.

1.	Začněte u sebe
Předtím, než začnete vytvářet jakékoli strategie a komunikační plány, měli byste udělat krok zpět a podívat se nezaujatě na všechny vlastní předpoklady, předsudky, předem vytvořené názory a stereotypy, které dnes používáte. Vaše nejlepší snahy vytvořit poctivou a správnou strategii mohou být podkopány starými domněnkami nebo izolovanými zkušenostmi. Nepředpokládejte, že každý váš partner se řídí stejnými hodnotami a názory jako vy. 

2.	Porozumějte svým zákazníkům. 
Cílem jakékoli komunikace je vytváření sdíleného porozumění. Jako vysilatelé sdělení (jazyk, symbol, obraz) očekáváme, že příjemci sdělení budou schopni naši zprávu správně interpretovat a chovat se podle toho. Ne vždy se tak děje. Různé skupiny mají různé způsoby jak přijímat, organizovat a sdělení dále předávat. Mohou mít odlišné potřeby, uznávat odlišné hodnoty, motivy a chování. 
Neočekávejte, že vám zemědělci přivezou bio-produkty na zavolání. V zemědělství vládnou přírodní principy, které nelze obcházet. Aby vám mohli na podzim přivézt svoji úrodu, musejí zemědělci zasít na jaře. 
To, co je pravidlem pro jednu skupinu, nemusí být vhodné či významné pro jinou. Vaše sdělení musí pasovat do kulturního kontextu „publika“, které hodláte oslovit. Zjistěte o něm maximum. 

3.	Zasejte, dříve než sklízíte. Vytvářejte partnerství
Maloobchodníci svým zákazníkům chtějí nabídnout biopotraviny. Obrací se na své dodavatele s žádostí o výrobu a dodávku. Příliš často je taková komunikace jednosměrná a egocentrická: „Co může tato firma pro nás udělat“? Podobná situace nastává o stupínek níže, mezi výrobci a zemědělci.
Na místo toho je zapotřebí proaktivní přístup, investice do vztahů, dokonalé poznání problematiky výroby biopotravin a faremní produkce bioproduktů – vytváření důvěry a základů pro dlouhodobé partnerství. Tímto prvním krokem, ještě předtím než vyřknete svůj požadavek, investujete do vztahů, které povedou k dlouhodobé, pro obě strany prospěšné spolupráci.

4.	Vytvářejte hodnověrné vztahy. Udržujte si dlouhodobou perspektivu
Opravdová partnerství jsou taková, která zaangažují vaše partnery do plánování, zpětné vazby a rozhodování. Taková partnerství se vytvářejí trpělivě, bez nutnosti spěchat s poznáním a porozuměním druhé strany. Vztahy jsou založeny na opravdovém sdílení hodnot a poslání a jsou zaměřeny na trvalou spolupráci. Snažte se nalézat příležitosti pro angažování vašich dodavatelů a zákazníků do vašeho vlastního poslání a cílů. Zapojte je jako spolutvůrce do rozhodování a udělejte z nich spolumajitele strategie. Aktivně vyhledávejte jejich rady a názory při hodnocení a dolaďování strategií. Komunikace, přispívání i závazky jsou vždy dvousměrné. 

5.	Dělejte to, co hlásáte. Veďte příkladem
Všichni z nás máme zkušenosti s tím, kdy sdělení organizace nekoresponduje s jejich činy a chováním. Klasickým příkladem je maloobchodník s velikou cedulí u vchodu „Vítáme vás“ a personálem, který vás ignoruje. 
Pokud od svých partnerů či zákazníků očekáváte nějaké chování či pomoc, jděte jim jako první vstříc vlastním příkladem (Chcete, aby vaši zákazníci kupovali biopotraviny? Zajistěte, že také vaši zaměstnanci mají možnost si biopotravin kupovat v bufetu nebo v jídelně.). Pokud se přihlásíte ke spolupráci, pak vytvářejte podmínky k aktivní spolupráci. Pokud říkáte, že vám záleží na mínění partnerů a zákazníků, pak jim aktivně naslouchejte a nechejte se jimi ovlivňovat.
Dokonce i v těžkých časech (nebo právě proto?) chtějí lidé žít jednodušeji, šetřit energií, pomáhat druhým a chovat se šetrněji ve prospěch společného dobra. Důležitý je ovšem fakt, že lidé stále více očekávají stejné chování od společností na trhu. Lidé vyhledávají ty výrobky, služby a maloobchodníky, u kterých cítí stejné zaujetí pro společné dobro, progresivní myšlení a trvale udržitelné chování na všech úrovních.  

6.	Mluvte jazykem svých partnerů a zákazníků.
Úspěšná komunikace je podmíněná používáním jazyka, kterému druhá strana rozumí. Zemědělci používají úplně jiný jazyk než obchodníci. Pro mladé maminky jsou důležitá úplně jiná sdělení než pro muže-gurmány ve středních letech. Přizpůsobte svůj jazyk těm, s nimiž hodláte vést dialog. 

7.	Očekávejte změny. 
Přijetím nových partnerů a jejich paradigmat, myšlení a chápání dochází ke změnám i ve vaší organizaci. Může vyvolat změny ve struktuře, způsobu rozhodování, nebo si dokonce vynutit výměnu zaměstnanců. Může dojít ke změně postupů při vývoji nových výrobků, ke změně plánování a exekuci marketingových strategií. Jste na tyto změny připraveni? Jste připraveni uspět a vydat se společně novým směrem? 

Pro úspěch v marketingu biopotravin je nezbytné zajistit si podporu a spolupráci celého spektra dodavatelů, partnerů, spolupracovníků, zainteresovaných skupin a zákazníků. Použití 7 principů usnadní vaší organizaci dosažení vytyčených cílů a pomůže vám vytvářet pevnější a poctivější vazby v dodavatelském řetězci.  

7.	Závěr a doporučení
Transparentní trh, poskytující dostatek informací a dat pro rozhodování subjektů na něm působících, efektivně a spravedlivě fungující dodavatelský řetězec, vzdělaní a vzdělávající se aktéři trhu a stabilně rostoucí poptávka spotřebitelů založená na důvěře v systém a kvalitní produkty – to jsou nejdůležitější předpoklady dalšího úspěšného růstu podílu v České republice vyráběných bio-potravin na trhu. 

Transparentní trh
-	Doporučujeme Ministerstvu zemědělství vést a zveřejňovat pravidelně aktualizovanou databázi všech subjektů zapojených do ekologického zemědělství a výroby/distribuce biopotravin, včetně kontaktních údajů na odpovědné osoby. Může to pomoci naplnit požadavek na maximálně transparentní trh a především napomoci efektivní spolupráci jednotlivých subjektů na trhu. 

-	Průběžně mapovat a šířit informace a data o trhu, nabídce a poptávce na trhu, vývoji cen a spotřebitelských trendů a ty pravidelně zveřejňovat. Vyčlenit dostatečné finanční prostředky na tyto činnosti. 

Rozvoj nových marketingových příležitostí a možností
Tradiční maloobchodní prodej spotřebitelům, ať už prostřednictvím supermarketů nebo bioprodejen, není jedinou možností pro rozvoj ekologických trhů. Vedle významného potenciálu nákupů v rámci veřejných zakázek poskytuje významné příležitosti sektor cestovního ruchu, gastronomie a zpracovatelský průmysl a tyto příležitosti by se měly rozvíjet. 
Ve všech těchto aktivitách by se měla uznávat a povzbuzovat úloha malých a středně velkých podniků coby jádra ekologického sektoru a nositelů změny a inovace a mělo by se předcházet nadměrné byrokracii a regulaci.

-	Rozvíjet nové příležitosti pro odbyt a zpracování v oblasti cestovního ruchu a pohostinství
Vedle významného potenciálu nákupů v rámci hromadného stravování, poskytuje značné příležitosti také sektor pohostinství. Producenti a výrobci biopotravin by měli spolupracovat s Českou centrálou cestovního ruchu a profesními asociacemi sektoru pohostinství s cílem podílet se na zvyšování gastronomické kultury v České republice. Konkrétně by se měli zaměřit na kvalitu nabídky potravin a společně vytvářet a podporovat specifické iniciativy používání biopotravin v sektoru hotelnictví, pohostinství a cestovního ruchu. Domácí a regionálně produkované bio-potraviny a ekoagroturitika by měly tvořit součást programu rozvoje udržitelné turistiky v České republice a propagace České republiky v zahraničí.

-	Vytvořit a realizovat vládní „Program nákupu biopotravin ve státní správě a samosprávě“
Cílem je podporovat nákup českých biopotravin (pokud možno lokálně vyrobených) organizacemi státní správy a samosprávy a státem zřizovanými a financovanými organizacemi: školami, nemocnicemi, univerzitami, sociálními zařízeními, armádou a jinými veřejnými institucemi. 
Za prioritu se považuje předškolní a školní stravování, stravování v nemocnicích a v sociálních zařízeních. V rámci pilotních projektů by se měly řešit otázky související s ekologickou certifikací zařízení hromadného stravování.
Je potřeba zajistit, aby zadávajícím státním orgánům předpisy pro veřejné zakázky při nákupu potravin, umožňovaly uvést ve smluvních specifikacích požadavek, aby potraviny byly vyprodukovány trvale udržitelným způsobem, a to na základě minimalizace dopadů výrobního procesu na životní prostředí. Je třeba věnovat pozornost tomu, aby při zohledňování environmentálních požadavků zadávající orgány dosáhly rovnováhy se sociálními a hospodářskými ohledy a zvláště, aby jejich postup nevedl k nechtěné diskriminaci místních a českých producentů. 

Vláda ČR a orgány státní správy a samosprávy financované ze státního rozpočtu by měly svým poskytovatelům hromadného stravování doporučovat, aby v jejich jídelnách a na jednáních zvýšili nabídku jídel a občerstvení z biopotravin. 
Inspiraci a know-how k zavádění programu možno hledat v podobných programech v Nizozemí, Švédsku, Rakousku, Německu či Itálii. 

- 	Podpora faremního zpracování bio-produktů, výrobu biopotravin a jejich odbyt přímo v regionu
Prodejem zákazníkům přímo na místní nebo regionální úrovni získávají farmáři a drobní výrobci větší kontrolu nad marketingem a prodejem. Ovoce, zelenina, maso a některé mléčné výrobky jsou ideální pro faremní zpracování a přímý prodej konečným zákazníkům. Přímý marketing slibuje zemědělcům větší podíl na tržbě, a tím pravděpodobně i větší zisk. Pro mnoho menších zemědělců může být přidání hodnoty zemědělským produktům zpracováním a jejich nabídka přímým spotřebitelům významným zdrojem finanční jistoty. Zemědělci a drobní výrobci, kteří nejsou schopni konkurence na celostátním trhu, si mohou vybudovat úspěšný, prosperující místní trh.
Zajistit podporu tradičním, řemeslným způsobům zpracování bio-produktů a výroby biopotravin přímo na farmách (faremní zpracování) zmírněním hygienických a veterinárních předpisů pro drobné a střední zpracovatele. 
Zajistit kvalitní vzdělávání a poradenství ve specifických oblastech zpracování bio-produktů jak na úrovni zpracovatelských podniků, tak na úrovni řemeslného faremního zpracování.

Podpořit investice do zpracování bioproduktů na farmách (přidávání hodnoty produktům) a do výroby biopotravin obecně.  

-	Program rozvoje venkova maximálně využít k tomu, aby byla poskytnuta ekologickým producentům a výrobcům biopotravin finanční podpora na propagační iniciativy: poskytnout podporu na informační a propagační akce, které jsou spojeny s certifikovanými ekologickými produkty a biopotravinami. 

-	Poskytovat poradenství a vzdělávání aktérům trhu v oblasti prodeje a marketingu biopotravin v dosud nevyužívaných odbytových kanálech: gastronomie, hromadné stravování a přímý marketing.

-	Poskytovat vzdělávání a poradenství organizacím v sektoru hromadného stravování, hotelnictví, pohostinství a cestovního ruchu při uplatňování bio-potravin

-	Poskytovat poradenství a vzdělávání v oblastech zpracování bio-produktů a výroby bio-potravin, včetně řemeslného faremního zpracování.

-	Podporovat vznik místních marketingových iniciativ a sdružení zemědělců, výrobců, obchodníků a spotřebitelů.

Zvyšování spotřebitelské poptávky po bio-potravinách
-	Připravit a vést kampaň na vzdělávání veřejnosti s cílem zvýšení povědomí o ekologickém zemědělství a důvěry spotřebitelů v bio-potraviny a ekologické zemědělství. V rámci České republiky je spotřeba biopotravin na obyvatele a rok jen 176 Kč, bio-potraviny pravidelně kupuje jen 5 procenta obyvatel. Existuje tedy velký potenciál a potřeba zvýšit prodej širší veřejnosti. Pro rozšiřování tohoto trhu je zásadní větší osvěta o biopotravinách a jejich přínosech a rozvoj informovanosti občanů.

-	Aktivně se podílet na zlepšování zdraví veřejnosti
Zvyšovat povědomí o vazbách mezi stravou, prostředím, odkud pochází, výživou a zdravím prostřednictvím práce s mládeží a osobami, které přicházejí do kontaktu se zdravotními službami, jako jsou těhotné matky, starší občané a osoby trpící nemocemi. Doporučujeme zahájit jednání s agenturami působícími ve zdravotním vzdělávání v ČR za účelem zdůraznit společné rysy sdělovaných informací a zájmů.

-	Informačně podporovat aktéry trhu při jejich komunikačních aktivitách s médii a zákazníky

-	Vzdělávat maloobchodníky s cílem podpořit propagaci biopotravin v místě nákupu a zkvalitnit prodejní argumentaci

Podpora efektivní a férové spolupráce dodavatelského řetězce pro biopotraviny
Fragmentace dodavatelského řetězce pro bioprodukty ztěžuje ekologickým zemědělcům a menším výrobcům zásobování maloobchodních odbytišť nebo velkoobchodů. Sdružováním do skupin mohou zemědělci i výrobci získat přístup k větším trhům a zvýšit svou schopnost zajistit si přiměřené ceny. To vytváří přínosy také pro velkoobchodníky a maloobchodníky prostřednictvím zvýšeného množství, kvality a jednotnosti dodávek.
Distribuční systémy pro některé komodity a marketingové kanály jsou nyní dobře vyvinuty, ale problémy přetrvávají v lokální distribuci a v přípravě na naplňování veřejných zakázek v oblasti hromadného stravování.

-	Jednat a spolupracovat s klíčovými maloobchodníky a jejich asociacemi 
při prosazování biopotravin, s cílem dosáhnout většího zastoupení českých biopotravin v maloobchodních řetězcích a zajistit podmínky pro zásobování prodejen bioprodukty českých ekologických producentů (ovoce, zelenina, brambory, mléčné výrobky, maso).  
Podíl maloobchodních řetězců na prodeji biopotravin v roce 2008 v ČR činil 74 %. Obchodní řetězce představují i do budoucna jedno z nejdůležitějších odbytišť pro české ekologické producenty a výrobce. Je nicméně nutné navázat úzkou spolupráci mezi řetězci a producenty s cílem zajistit co největší podíl nabízených bioproduktů a biopotravin českého původu při zajištění adekvátní odměny producentům. 
Druhým nejdůležitějším odbytovým kanálem pro biopotraviny jsou specializované prodejny zdravé výživy a biopotravin. Pro efektivní fungování trhu s biopotravinami je spolupráce producent-zpracovatel-(bio) prodejna-zákazník velmi důležitá.  
MZe a zástupci sektoru by měli pracovat s klíčovými maloobchodními řetězci a nezávislými maloobchody na podpoře a rozvoji trhu pro české výrobky ekologického zemědělství. 
Maloobchodní specializované prodejny s biopotravinami podporovat tak, aby hrály klíčovou úlohu při poradenství, propagaci v místě prodeje a pomoc s navazováním partnerství mezi místními producenty a spotřebiteli. 

- Vytvořit platformu, zahrnující všechny organizace dodavatelské vertikály, pro rozvoj, zvyšování efektivity a snižování nákladů dodavatelského řetězce pro biopotraviny. 
Vytvářet spojení v dodavatelském řetězci, a to jak v oblasti nabídky (ekologičtí zemědělci, velkoobchod), tak v oblasti poptávky (maloobchod, gastronomie, hromadné stravování).

- Vypracovat návrh opatření na snižování nákladů a zefektivňování spolupráce dodavatelského řetězce pro biopotraviny

- Zveřejňovat příklady dobré praxe jak z České republiky, tak ze zahraničí v oblasti férové spolupráce dodavatelského řetězce

- Zajistit finanční podporu odbytovým družstvům ekologických producentů, zaměřenou na propagační a marketingové aktivity. Podporovat rozvoj vhodných distribučních systémů, zvláště těch, které se týkají místní distribuce a iniciativ v oblasti veřejných zakázek.

Minimalizovat administrativní zátěž
- Ekologičtí podnikatelé jsou zatěžování prokazováním toho, že plní požadavky agroenvironmentálních programů a stále narůstajícími právními požadavky. Prostřednictvím MZe, SZIF a dalších institucí usilovat o snížení administrativní zátěže vyplývající z účasti v agro-envi programech a z kontrolních inspekcí.

Zdroj dat: 
1: Český trh s biopotravinami 2009, Mgr. Tomáš Václavík-Green marketing, duben 2009

2: Statistická šetření ekologického zemědělství provedená v roce 2009 - zpráva o trhu s biopotravinami, výstup tématického úkolu MZe ČR č. 4212/2010, Ivana Darmovzalová, Andrea Hrabalová, UZEI

3:Green marketing Cenový BIOmonitor, září 2010